| Indhold |
Miljøprojekt nr. 666, 2002
Barrierer for genanvendelse af forurenet, renset og ren jord
Indholdsfortegnelse
Forord |
|
Sammenfatning og
resultater |
Barrierer for genanvendelse af forurenet
og ren jord |
Forslag til handlemuligheder og
styringsmidler |
Metode |
|
Summary and results |
Background |
The process |
Obstacles to reuse of
soil |
Proposals for action |
|
1 Indledning |
1.1 |
Baggrund |
1.2 |
Formål |
1.3 |
Afgrænsninger |
1.3.1 |
Definitioner |
1.4 |
Metode |
1.4.1 |
Kerneproblemer |
1.4.2 |
Problemtræer |
1.4.3 |
Måltræ |
1.4.4 |
Handlemuligheder |
1.5 |
Beskrivelse af projektprocessen |
1.5.1 |
Nogle bemærkninger om udsagn og data |
1.6 |
Rapportens opbygning |
|
2 Regulering |
2.1 |
Miljølovgivningen |
2.1.1 |
Jordforureningsloven |
2.1.2 |
Anmeldebekendtgørelsen |
2.1.3 |
Genanvendelsesbekendtgørelsen |
2.1.4 |
Forbud mod deponering af jord i råstofgrave og tidl.
råstofgrave |
2.2 |
Miljøbeskyttelsesloven |
2.2.1 |
Affaldsreglerne |
2.2.2 |
§ 19 - tilladelse |
2.2.3 |
kapitel 5 godkendelse |
2.2.4 |
Miljøbeskyttelseslovens § 50 |
2.3 |
Planloven vvm |
2.4 |
Affaldsafgifter |
2.4.1 |
Fritagelse for registreringspligt og affaldsafgift |
|
3 Barrierer for
genanvendelse af forurenet og renset jord |
3.1 |
Deltræ A Ikke økonomisk incitament til at
genanvende jord |
3.2 |
Deltræ B - Aftagere anvender de materialer, de plejer |
3.3 |
Deltræ C Jordens kvalitet og struktur gør
genanvendelse problematisk |
3.4 |
Deltræ D Myndighedsbehandlingen besværliggør
genanvendelse |
3.5 |
Deltræ E Udbud og efterspørgsel svarer ikke til
hinanden |
|
4 Barrierer for genanvendelse
af ren jord |
4.1 |
Deltræ A Ikke økonomisk incitament til at
genanvende jord |
4.2 |
Deltræ B Jorden er ikke egnet |
4.3 |
Deltræ C Ikke troværdighed om, hvorvidt jorden er
ren |
4.4 |
Deltræ D Ikke nok aftagere |
|
5
Mål og handlemuligheder for øget genanvendelse af forurenet, renset og ren jord |
5.1 |
Måltræ A Der er et økonomisk incitament til at
genanvende jord |
5.2 |
Måltræ B Aftagere vil anvende andre materialer,
end de plejer |
5.3 |
Måltræ C Jordens kvalitet og struktur er ikke en
barriere for genanvendelse |
5.4 |
Måltræ D - Myndighedsbehandlingen besværliggør ikke
genanvendelse |
5.5 |
Måltræ E - Udbud og efterspørgsel svarer til hinanden
|
5.6 |
Mål og handlemuligheder for genanvendelse af forurenet,
renset og ren jord |
|
6 Sammenfatning og
uddybning af handlemuligheder |
6.1 |
Information og vejledning |
6.1.1 |
Vejledning om håndtering af jord i bygge- og
anlægsprojekter |
6.1.2 |
Informationsfolder om genanvendelse af jord |
6.1.3 |
Informationsfolder med eksempler på genanvendelse af
jord |
6.1.4 |
Udarbejdelse af katalog over, hvilke jordkategorier, der
kan anvendes ved forskellige typer projekter. |
6.1.5 |
Internetbaseret projektkatalog |
6.1.6 |
Generel vejledning om den gældende lovgivning på
området |
6.1.7 |
Information og vejledning, sammendrag |
6.2 |
Administration |
6.2.1 |
Forkortelse af sagsbehandlingsfrister |
6.2.2 |
Vejledning til entreprenører m.fl. om sagsforløb |
6.2.3 |
Intern vejledning til myndigheder om sagsforløb og
tilhørende procedurer |
6.2.4 |
Udarbejdelse af paradigmer for ansøgninger, godkendelser
m.m. |
6.2.5 |
Ensartet brug af afgifter i told- og skatteregioner |
6.2.6 |
Administration, sammendrag |
6.3 |
Karteringspladser og oplagspladser |
6.3.2 |
Karteringspladser og oplagspladser, sammendrag |
6.4 |
Oprettelse af en jordbørs |
6.4.2 |
Oprettelse af jordbørs, sammendrag |
6.5 |
Afgifter |
6.5.2 |
Sammendrag, afgifter |
|
7 Diskussion af metode |
7.1 |
LFA-Metoden |
|
8 Litteraturliste |
|
Bilag A Problemtræ for
forurenet og renset jord |
|
Bilag
B Problemtræ for ren jord |
|
Bilag C Måltræ for
forurenet, renset og ren jord |
Denne rapport er resultatet af et udredningsarbejde om, hvilke barrierer der er for
genanvendelse af forurenet, renset og ren jord, og hvilke handlemuligheder der er for at
mindske disse barrierer.
Projektet er udført af Dorte Nejrup, Birgitte Mortensen, Ole Lützen og Niels Konge
Nielsen fra Carl Bro as, og er gennemført med tilskud fra Udviklingsordningen under
Miljøstyrelsens Program for renere produkter m.v.
Projektet er gennemført med udgangspunkt i brug af metoden Logical Framework
Approach, der er en analysemetode, der på en systematisk måde medvirker til at
beskrive projektets problemkompleks.
Metoden har i projektet været anvendt med den nedsatte følgegruppe som aktive
deltagere til processen. Det er således følgegruppen, der med sit kendskab til området
har identificeret, hvilke barrierer der er for genanvendelse, hvilke barrierer der er de
væsentligste, og hvilke muligheder der er for overvinde nogle af disse barrierer.
De udsagn, der er anført i rapporten, står for følgegruppens regning, og der har
ikke indenfor projektets rammer været mulighed for at dokumentere udsagnene. Ligeledes er
udsagnet om, at der ikke genanvendes "nok" ren og forurenet jord - det udsagn,
der har givet anledning til projektets gennemførelse - ligeledes ikke nærmere
dokumenteret, ligesom det ikke er defineret hvad "nok" er i denne sammenhæng.
Dette udsagn er dog udtryk for, at der øjensynligt deponeres relativt store mængder
jord, der måske kunne genanvendes. Udsagnet om, at der ikke genanvendes "nok"
jord, skal derfor også ses som et udtryk for, at Miljøstyrelsen, som et led i
regeringens affaldspolitik, ønsker det vurderet, om der er barrierer for at genanvende
jord, der pt. deponeres, og om disse barrierer kunne fjernes i større eller mindre grad.
Projektet er gennemført i perioden februar 2001 til oktober 2001.
Den nedsatte følgegruppe har bestået af:
Mette Hyldebrandt-Larsen, Miljøstyrelsens Erhvervsaffaldskontor
Povl Rasmussen, Miljøstyrelsens Erhvervsaffaldskontor
Ulla Højsholt, Miljøstyrelsens Jordforureningskontor
Christina Burkal, Miljøstyrelsen Jordforureningskontor
Berit Haahr Hansen, Miljøkontrollen Københavns Kommune (*)
Annette Bech Nielsen, Miljøkontrollen Københavns Kommune (*)
Lars Mikkelsen, Aalborg Kommune (*)
Tyge Wanstrup, Vestsjællands Amt (*)
Gitte Falstrup, Vejdirektoratet, Vejteknisk Institut (*)
Ole Milvang-Jensen, Vejdirektoratet, Vejteknisk Institut
Tony K. Andersen, Vejdirektoratet, Anlægsområdet
Niels Remtoft, Kommunernes Landsforening
Kim Nytofte-Bæk, RGS 90 A/S
Jens Nejrup, Kalvebod Miljøcenter
Inger Gregersen, Århus Kommune
Jens Holger Helbo Hansen, Skatteministeriet
Poul Himmelstrup, DTL
Thomas Locht, DSV (*)
Lene Nielsen, DSV
Christian Engelhardt, Dansk Jordrens A/S
Claus Munk Petersen, Højgaard og Schultz as indtil 15. marts 2001
Søren Riber Carlsen, Højgaard og Schultz as fra 15. marts 2001
De personer der er markeret med (*), har desuden deltaget i en arbejdsgruppe, der har
gennemført de indledende diskussioner om barrierer og mål.
Barrierer for genanvendelse af forurenet og ren jord
Forslag til handlemuligheder og styringsmidler
Metode
Der fremkommer hvert år store mængder ren og forurenet jord i Danmark som resultat af
bygge- og anlægsopgaver samt som resultat af oprensninger af forurenede arealer. En stor
del af dette jord bliver deponeret, da der tilsyneladende ikke kan findes
anvendelsesmuligheder for det. I nogle tilfælde renses jorden inden den deponeres for at
undgå, at forureningskomponenter spreder sig til miljøet efter deponeringen.
Af Affald 21, den nationale affaldsplan, fremgår det, at genanvendelse skal
prioriteres frem for bortskaffelse. Baggrunden for, at nærværende projekt er blevet
igangsat, er, at det af Miljøstyrelsen ønskes afdækket, hvilke eventuelle barrierer der
måtte være for, at en større del af jorden genanvendes.
Der er ikke fastsat noget mål for, hvor stor en del af den forurenede, rensede eller
rene jord, der ønskes genanvendt. Dette skyldes blandt andet, at der ikke på nuværende
tidspunkt er noget særligt præcist datagrundlag for en målfastsættelse. Projektet har
i vid udstrækning taget afsæt i udsagnet om, at der ikke genanvendes "nok"
forurenet, renset eller ren jord. Dette udsagn skal derfor ikke opfattes strengt
kvantitativt, men tages som udtryk for, at Miljøstyrelsen ønsker genanvendelsen af jord
optimeret, blandt andet for at også jordområdet kan leve op til de prioriteringer, der
er fastsat i den nationale affaldsplan.
Det er i rapporten foreslået at iværksætte en række tiltag, der skulle kunne øge
genanvendelsen af jord. Da der er mangel på tilstrækkeligt detaljerede data om
jordmængderne og jordstrømmene, vil beslutninger om iværksættelse af nogle af de
foreslåede tiltag blandt andet afhænge af tilvejebringelsen af mere detaljerede data om
mængder og forureningsgrader af jorden. Rapporten kan således anvendes som et
idékatalog, hvor de forskellige foreslåede tiltag kan besluttes iværksat, efterhånden
som det nødvendige datagrundlag foreligger. Projektet har således også understreget
nødvendigheden af, at der skaffes et mere solidt datagrundlag vedrørende jordstrømmene.
Hensigten med gennemførelsen af projektet har derfor været at pege på, hvorledes der
kunne ske en øget genanvendelse af de nævnte jordtyper. Dette er i projektet gjort ved,
at det er søgt at identificere mulige barrierer for, at der kan ske en øget
genanvendelse af jorden. Med de identificerede barrierer som udgangspunkt, er der herefter
opstillet en række handlemuligheder, hvis iværksættelse skulle kunne medvirke til at
overvinde barriererne.
Projektet er gennemført ved brug af metoden Logical Framework Approach (LFA). Der
tages ved denne metode udgangspunkt i det centrale problem, kaldet kerneproblemet. Dette
problem er formuleret som et negativt udsagn. Herfra bliver observerede eller påståede
problemer arrangeret i et hierarki af årsags- og virkningssammenhænge. Kerneproblemet
med årsager fremstilles som et "problemtræ", hvor problemernes indbyrdes
sammenhænge er søgt systematiseret.
Problemtræet vendes efterfølgende til et måltræ, hvor de negative udsagn vendes til
positive og ønskværdige tilstande. På baggrund heraf, kan der opstilles
handlemuligheder, der kan medvirke til, at barriererne overvindes.
Der blev opstillet to problemtræer, hvor barriererne blev identificeret. Det ene
problemtræ vedrører barrierer for genanvendelse af forurenet og renset jord, det andet
problemtræ vedrører barrierer for genanvendelse af ren jord.
Problemtræet vedrørende forurenet og renset jord
Som det andet niveau i problemtræet under kerneproblemet, "Der genanvendes ikke
nok forurenet og renset jord", blev følgende overordnede årsager defineret:
"Ikke økonomisk incitament til at genanvende jord", "Aftagere anvender de
materialer, de plejer", "Jordens kvalitet og struktur gør genanvendelse
problematisk", "Myndighedsbehandling besværliggør genanvendelse" og
endelig, "Udbud og efterspørgsel svarer ikke til hinanden".
Hver af disse identificerede hovedårsager blev nærmere specificeret og begrundet i
det næste og de følgende niveauer af problemtræet.
Under forløbet blev der foretaget en prioritering af de angivne barrierer, og kun de
barrierer og årsagssammenhænge, der blev prioriterede, blev videreført til måltræet,
hvor barriererne blev vendt til positive, ønskværdige tilstande.
De identificerede og prioriterede barrierer for genanvendelse af forurenet og renset
jord omfatter blandt andet følgende barrierer: "Genanvendelse belønnes ikke",
"Ingen afgift på deponering af forurenet jord", "Små afgifter på
råstoffer", "Få karterings- og omlastepladser", "Ikke kendskab til
genanvendelsesmuligheder", "Ikke krav om genanvendelse", "Ønsker ikke
at forurenet jord spredes", "Jorden er ikke egnet", "Ikke
troværdighed om jordens kvalitet", "Lang sagsbehandlingstid", "Der
produceres unødvendigt store mængder jord med et højt forureningsniveau" og
"Ikke muligt at få jorden på det rigtige tidspunkt".
Problemtræet for ren jord
De barrierer, der i problemtræet for ren jord blev identificerede til det andet niveau
under kerneproblemet, "Der genanvendes ikke nok ren jord", var "Ikke
økonomisk incitament til at genanvende jord", "Jorden er ikke egnet",
"Ikke troværdighed om hvorvidt jorden er ren" og endelig, "Ikke nok
aftagere". Igen blev det identificeret, hvilke barrierer og årsager, der lå bag
disse overordnede barrierer, og der blev foretaget en prioritering af barriererne,
således at kun de prioriterede barrierer blev videreført til måltræet.
De identificerede barrierer for genanvendelse af ren jord lå i det store og hele inden
for rækken af identificerede barrierer for genanvendelse af forurenet og renset jord. De
to problemtræer fremgår af bilag A og B.
Måltræ for forurenet, renset og ren jord
På grund af det store sammenfald af barrierer mellem de to problemtræer, blev de to
problemtræer slået sammen i ét måltræ. Måltræet fremgår af bilag C.
De mål, der blev foreslået ved udarbejdelsen af måltræet, blev omsat til en række
forslag til handlemuligheder og styringsmidler. I det følgende afsnit er disse forslag
nærmere gennemgået.
De foreslåede handlemuligheder og initiativer har samlet sig omkring fem områder:
- Information og vejledning
- Administration
- Karteringspladser
- Jordbørs og
- Afgifter
Der er i rapporten foreslået iværksættelse af forskellige initiativer indenfor de
nævnte områder. I det følgende er et sammendrag af disse initiativer.
Der er i de respektive afsnit i rapporten i en del tilfælde givet forslag til, hvilken
myndighed eller organisation, der i givet fald kunne udføre eller stå for
gennemførelsen af de forskellige initiativer. Det skal understreges, at det kun er
forslag, og disse forslag er ikke blevet forelagt de nævnte myndigheder eller
organisationer, der derfor heller ikke har taget stilling til, hvorvidt de ønsker at
medvirke.
Ad 1, Information og vejledning.
På dette område forligger der allerede en del materiale, og andet er undervejs. Der
kan f.eks. peges på Miljøstyrelsens vejledning om genanvendelse af forurenet jord, der
udkommer i slutningen af 2001. Der er dog blevet identificeret en række områder, der
ikke i fuld udstrækning synes at være eller blive dækket af det allerede foreliggende
materiale eller af det materiale, der p.t. er under udarbejdelse.
Ved iværksættelse af disse initiativer forudsættes det, at der må ske en
koordinering mellem de forskellige informationsaktiviteter, så informationen tværgående
set bliver sammenhængende og samtidig begrænses, så den bliver overskuelig.
De områder, hvor der er blevet identificeret behov for vejledning og information, er:
- Håndtering af jord i bygge- og anlægsprojekter. (Vejledning)
- Genanvendelse af jord. (Folder)
- Eksempler på genanvendelse af jord. (Folder)
- Udarbejdelse af katalog over, hvilke jordkategorier der kan anvendes ved forskellige
typer projekter
- Internetbaseret katalog over kommende bygge- og anlægsprojekter
- Den gældende lovgivning på området. (Vejledning)
Desuden er der blevet identificeret behov for information om administrative forhold og
procedurer. Dette emne er behandlet under punktet 2, Administration nedenfor.
Ad A. Vejledning om håndtering af jord i bygge- og anlægsprojekter
En vejledning om håndtering af jord i bygge- og anlægsprojekter skulle som hovedsigte
have, at det sikres, at så lidt ren jord som muligt forurenes ved at sammenblandes med
forurenet jord under gravearbejde. Vejledningen kunne have titlen: "Vejledning om
håndtering af jord ved gravearbejde, mellemdeponering og anvendelse".
Den foreslåede vejledning kunne indeholde retningslinier for sortering ved
gravearbejde, således at der ikke sker sammenblanding af jord af forskellig
forureningsgrad. Vejledningen foreslås desuden inddelt efter forskellige typer af
gravearbejde, således at der f.eks. er specifikke retningslinier for gravearbejde i
forbindelse med ledningsarbejde, fundamenter, veje m.m. Vejledningen kan også indeholde
retningslinier for, hvordan jord kan opbevares i mellemdepoter, så det undgås, at jorden
ødelægges af vejrliget, og mulighederne for senere anvendelse derved forringes.
Endelig kan vejledningen indeholde beskrivelser af de tekniske muligheder for at
anvende jorden i forskellige konstruktioner og anlæg.
Ad B. Informationsfolder om genanvendelse af jord
På dette område er det foreslået, at der udarbejdes en informationsfolder rettet mod
ingeniører, arkitekter og entreprenører for at øge mulighederne for, at der ved
udarbejdelse af udbudsmateriale og ved den endelige projektering er overvejet, om der skal
indgå krav om genanvendelse af jord.
Folderen skal kortfattet beskrive de formelle krav til genanvendelsen, informere om
afgiftsregler samt give et overordnet overblik over de praktiske muligheder for
genanvendelse. Folderen skal medvirke til, at der på et tidligt tidspunkt af
projekteringen kan dannes et overblik over de jordstrømme, der vil være et resultat af
et givet bygge- eller anlægsprojekt og derved muliggøre, at der kan stilles krav om
anvendelsen af jorden enten i det aktuelle projekt eller i andre projekter.
Ad C. Informationsfolder med eksempler på genanvendelse af jord
Denne folder kan supplere den ovenfor nævnte folder om genanvendelse af jord. Folderen
skal indeholde udvalgte, konkrete eksempler på projekter, hvor der er blevet genanvendt
jord. Eksemplerne skal ledsages af en beskrivelse af de konkrete krav, der er blevet
stillet til udførelsen af arbejdet og til jordens beskaffenhed m.m.
Det er foreslået, at det er en bred kreds af aktører, der i givet fald medvirker ved
udarbejdelsen af en sådan folder. Folderen skal jævnligt opdateres.
Ad D. Udarbejdelse af katalog over, hvilke jordkategorier der kan anvendes ved
forskellige typer projekter
Det er foreslået, at der udarbejdes et katalog over, hvilke kategorier af jord der er
blevet anvendt ved udførelsen af konkrete bygge- og anlægsopgaver. Kataloget kan fungere
som et idékatalog, der kan gøre det nemmere for både sagsbehandleren og entreprenøren
at få et indtryk af, hvilke muligheder, der kan være for at afsætte eller anvende en
given kategori jord.
Ad E. Internetbaseret projektkatalog
Det er foreslået at udarbejde et internetbaseret projektkatalog med oplysninger om
kommende større bygge- og anlægsprojekter. Projektkataloget kan blandt andet baseres på
det kendskab, der via lokal og regionalplaner er til større offentlige projekter.
Kataloget vil muliggøre, at der på et tidligt tidspunkt vil være overblik over
mulighederne for at afsætte eller modtage jord. Herved kan det eventuelt undgås at
deponere overskudsjord, idet det bliver muligt at planlægge afsætningen af jord fra et
projekt på et tidligt tidspunkt.
Ad F. Generel vejledning om den gældende lovgivning på området
For at gøre det lettere at få et overblik over den gældende lovgivning på området
er det foreslået, at der udarbejdes en vejledning, der sammenknytter miljøbestemmelserne
og afgiftsbestemmelserne. Vejledningen skal ses som en overordnet vejledning om reglerne,
og kan være et supplement til de ovenfor beskrevne vejledninger og foldere om den
konkrete håndtering af jorden.
Ad 2. Administration
Sagsbehandlingstiden hos myndighederne kan være af betydning for, hvorvidt et givet
parti jord søges genanvendt eller bliver sendt til deponering. Ofte er der et stort
tidspres i forbindelse med bygge- og anlægsprojekter, og det kan betyde, at
deponeringsløsningen vælges som den nemmeste og hurtigste. Der er opstillet en række
forslag til, hvilke initiativer der kan tages, for at gøre sagsbehandlingen hurtigere og
mere smidig. Forslagene til initiativer har følgende overskrifter:
- Forkortelse af sagsbehandlingsfrister
- Vejledning til entreprenører om sagsforløb
- Intern vejledning om sagsforløb og tilhørende procedurer
- Udarbejdelse af paradigmer for ansøgninger, godkendelser m.m.
- Opnåelse af ensartet brug af afgifter i told- og skatteregionerne
Initiativerne vedrører både myndigheder og bygherrer, entreprenører m.fl., der har
overskudsjord eller ønske om at anvende overskudsjord.
Ad A. Forkortelse af sagsbehandlingsfrister
Myndighederne kan ved interne procedureomlægninger forkorte svarfrister m.v. Det
forudsætter, at der er de nødvendige ressourcer til stede i forvaltningerne til at
absorbere den manglende fleksibilitet, som kortere, interne svarfrister kan betyde.
Fastlæggelse af sådanne interne procedurer skal også afvejes mod behandling af andre
sager, der kan have mindst lige så stor betydning og prioritet som sager om genanvendelse
af jord.
Ad B. Vejledning af entreprenører m.fl. om sagsforløb
Sagsbehandlingstiden kan ofte være længere end nødvendigt, fordi entreprenører
m.fl. ikke altid har fuldt overblik over sagsforløbet i en jordsag. Dette kunne
afhjælpes ved udarbejdelsen af en vejledning om sagsgangen til denne målgruppe. Herunder
kunne der vejledes om, hvad en ansøgning m.m. skal indeholde, for at sagen ikke skal
forsinkes af, at myndighederne må bede om supplerende materiale til en mangelfuld
ansøgning.
Ad C. Intern vejledning til myndigheder om sagsforløb og tilhørende procedurer
Som et sidestykke til vejledningen rettet mod entreprenører kan der udarbejdes et
paradigme for et typisk forløb af sagsbehandlingen hos myndigheden. Vejledningen skal
følge et parallelt forløb med vejledningen rettet mod entreprenører m.fl. nævnt under
punkt B ovenfor.
Ad D. Udarbejdelse af paradigmer for ansøgninger, godkendelser m.m.
Som en lettelse for både myndigheder og entreprenører m.fl. er det foreslået, at der
udarbejdes fælles paradigmer for ansøgninger, godkendelser m.m. Paradigmerne skulle i
givet fald anvendes over hele landet og skulle være tilgængelige på internettet på de
pågældende myndigheders hjemmesider.
Ad E. Ensartet brug af afgifter i told- og skatteregioner
Nogle aktører har oplevet, at der ikke altid er en ensartet praksis med hensyn til
brug af afgifter i de forskellige told- og skatteregioner. Interne kurser, vejledninger og
erfaringsudvekslingsgrupper inden for told- og skatteregionerne kunne eventuelt afhjælpe
dette. En uensartet anvendelse af afgifter kan medføre, at jorden bliver transporteret
der hen, hvor der er den for entreprenøren mest fordelagtige praksis med hensyn til
pålæggelse af afgifter. Ved projektets afslutning skulle told- og skatteregionerne være
ved at afholde sådanne møder.
Ad 3. Karteringspladser og oplagspladser
Tilstedeværelsen af karterings- og oplagspladser for jord betragtes som en væsentlig
forudsætning for, at der kan genanvendes større mængder forurenet jord. Det foreslås,
at der på landsplan gennemføres en vurdering af det kendte og det fremtidige behov for
karteringspladser og oplagspladser. Nye pladser skal placeres blandt andet under
hensyntagen til transportafstandene.
Ad 4. Oprettelse af en jordbørs
Oprettelse af en jordbørs betragtes som et vigtigt middel til at få genanvendt
større mængder forurenet, renset og ren jord. Det vil være væsentligt at alle, der
håndterer større mængder jord, i givet fald anvender jordbørsen. Jordbørsen skal
være frit tilgængelig for alle interessenter.
Ad 5. Afgifter på deponering af forurenet jord og på primære råstoffer
Pålæggelse af afgift på deponering af forurenet jord samt en øgning af afgiften på
primære råstoffer har været diskuteret af grupperne. Med hensyn til pålæggelse af
afgift på deponering af forurenet jord er det blevet fremført, at en afgift kunne føre
til en øget genanvendelse af forurenet jord. På den anden side er det også blevet
fremført, at en afgift kunne betyde, at der ville være færre midler til rådighed for
oprensning af forurenede lokaliteter, hvorfor resultatet af en afgift på deponering af
forurenet jord ikke nødvendigvis ville føre til en øget genanvendelse af forurenet
jord. Ligeledes kunne en reduktion i antallet af oprensninger betyde, at der samlet ville
være en større risiko for f.eks. forurening af grundvand fra de forurenede lokaliteter.
Den anvendte metode, Logical Framework Approach, LFA, har vist sig at være
velegnet til at analysere det noget komplekse område, som projektet vedrører. Ved
metoden er det lykkedes at identificere og systematisere en lang række af de barrierer og
årsagssammenhænge, som synes at være en medvirkende årsag til, at der ikke genanvendes
væsentlige mængder forurenet, renset eller ren jord.
Metoden er ved projektet anvendt til at identificere og systematisere fortrinsvis
tekniske, administrative, vidensmæssige og i en vis udstrækning økonomiske barrierer
for genanvendelse af jord. Metoden er ikke ved projektet blevet anvendt til at
identificere eventuelle politiske barrierer eller i detaljeret form økonomiske barrierer.
Background
The process
Obstacles to reuse of soil
Proposals for action
In preference to reuse, considerable amounts of contaminated, decontaminated soil and
clean soil are deposited every year in Denmark. In this project, an attempt has been made
to identify the causes of the limited reuse of soil, and a number of proposals for
overcoming the obstacles to a wider reuse are put forward. The options of levying a tax on
depositing of contaminated soil have been assessed. The project has been carried out by
use of the method of Logical Framework Approach. A working group with representatives from
authorities and players in the area e.g. contractors, consultants and haulage contractors,
has been the active part with regard to identifying the obstacles to reuse as well as to
putting forward proposals for a more widespread reuse of soil - contaminated,
decontaminated or clean.
According to the Danish national waste management plan "Affald 21"
("Waste 21"), reuse should be given priority in preference to depositing.
However, the government has not laid down an objective for reuse of soil. This is partly
due to incomplete data on amounts and degree of contamination. The point of departure of
the project has been the statement that "insufficient amounts" of soil are
reused.
Given the incomplete data in the area, the statement should not be interpreted strictly
quantitatively, but rather as an expression of the Danish Environmental Protection
Agencys intention of investigating the possibilities of optimising the reuse of soil
in order to comply with the priorities determined in the national waste management plan.
With the statement that "insufficient amounts" of soil are reused as a
starting point, observed or asserted causes and effects were arranged in a hierarchy in
the form of a so-called "problem tree". The problem tree was subsequently
transformed into an "objectives tree" and the problems were turned into positive
and desirable states. On the basis of the objectives tree, initiatives were proposed that
could overcome the obstacles to reuse.
The identified obstacles include the following:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Reuse is not "rewarded" |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | There is no tax on depositing of contaminated soil |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Only negligible tax on primary raw materials |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Only a limited number of sites for separation, identification and interim storage of
soil |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | The players have insufficient knowledge of reuse options |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | There is no demand for reuse |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | The contractor/authority does not want to spread contaminated soil to new areas |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | The soil is not technically suitable |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | There is no reliance in the soil quality |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Prolonged administrative procedures |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Unnecessarily large amounts of contaminated soil are produced due to inadequate
separation at source |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | It is not possible to receive the soil at the right moment |
Thus, the obstacles originate in financial, tradition-bound and quality related matters
and the supply and demand are not in agreement with each other. Furthermore,
administrative procedures are identified as obstacles as the schedules for most
construction works do not harmonize with a long administration procedure regarding the
handling and reuse of soil. The knowledge of reuse options also seems to be sparse, and
there is no demand for reuse, neither a statutory demand nor a general demand in
invitations to tenders.
Furthermore, placing of contaminated soil can depreciate the value of property and
therefore constitutes a serious obstacle to reuse. As there is no comprehensive overview
of the available amounts and qualities of soil, obviously, this also puts a strict
restraint on the option of reuse.
A number of initiatives are proposed to surmount the identified obstacles. The
initiatives concentrate on:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information and guidance |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Administration practice |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Sites for separation |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | A market for soil |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Taxation on depositing of contaminated soil |
Regarding information, it has been proposed that guidelines on handling of contaminated
soil from construction works should be prepared. The guidelines should contain detailed
instructions on how for example sorting at source can be carried out to prevent generation
of amounts of contaminated soil that are larger than necessary.
As to actions that can facilitate the administrative work in connection with
consideration of a case on reuse of soil, guidelines targeted at the competent authorities
and at contractors should be prepared. The guidelines should include descriptions of the
typical sequence and progress of a case on reuse of soil. This would put contractors in a
position to thoroughly prepare an application or notification to the authorities and give
authorities an accessible overview of how the progress of different cases can be managed
in order to carry out a consideration as quickly as possible.
The presence of a sufficient number of sites for separation, identification and interim
storage of soil is considered essential to promote reuse. Assessments of the current need
for sites should be made on a regular basis to ensure the right placement and capacity of
the sites.
Establishment of a soil market available for every player in the field could remedy the
incomplete picture of supply and demand for soil - this, in turn, could enhance the
possibilities of reuse of soil.
A database with specified and standardized data on the soil available or in demand
should be the backbone of a soil market.
Taxation of depositing of waste has been considered and the working group has discussed
the pros and cons, but agreement has not been reached on a recommendation. What speaks in
favour of taxation is that greater efforts will be made to reuse soil in order to avoid
taxation. The tax on depositing of other waste types is at present DKK 375 per tonne. What
speaks against taxation is that fewer remediation actions could be a result, as most such
actions are financed out of public means.
As a whole, there are no specific recommendations in the report, but the report
reflects the proposals and discussions in the working group.
Der har i en årrække været fokus på genanvendelse og rensning af forurenet jord og
overskudsjord.
I forbindelse med udarbejdelsen af jordforureningsloven fra juni 19991, blev det skønnet, at der, ud over forureninger fra
villatanke, er op mod 14.000 forurenede lokaliteter i Danmark. Tallet er alene et skøn,
da den kortlægning og registrering af forurenede lokaliteter, som amterne foretager,
endnu ikke er afsluttet. Forureningerne stammer fra en lang række virksomheder, og
skyldes fortrinsvis olieprodukter, tungmetaller, tjære og klorerede opløsningsmidler.
Desuden stammer forureningerne fra tidligere fyld- og lossepladser.
Samtidig er store områder, især i byerne, diffust forurenede med tungmetaller og
organiske forbindelser. Disse forureninger stammer fra trafikken, udledninger fra
virksomhedernes skorstene samt fra forurenet fyldjord. Forureningerne er som regel af
lettere grad, end det er tilfældet med de forurenede lokaliteter.
Tidligere blev store mængder opgravet overskudsjord deponeret i råstofgrave. Det har
imidlertid vist sig, at denne form for deponering udgør et miljømæssigt problem med
hensyn til risikoen for at forurene grundvandet. Med virkning fra den 1. januar 1998
vedtog Folketinget derfor et generelt forbud mod deponering i råstofgrave med begrænset
mulighed for dispensation2.
Oprensning af forurenede lokaliteter samt aktiviteter i bygge- og anlægsbranchen
medfører et øget behov for afsætning af stadig større mængder forurenet og ren jord
samtidig med, at mulighederne for at komme af med jorden er mindsket.
Der mangler i dag pladser, hvor der er mulighed for oplagring og sortering, så jorden
i passende omfang kan adskilles i forureningskategorier med henblik på rensning og
genanvendelse. Det er kun ganske få kommuner eller private virksomheder, der har
fået etableret karteringspladser, hvor denne oplagring og sortering kan finde sted.
Mængden af forurenet, renset og ren jord anses umiddelbart af aktørerne på området
(medlemmerne af følgegruppen), ikke at stå i forhold til de afsætningsmuligheder, der
er for jorden, og stadigt større mængder deponeres derfor. Der findes pt. ingen præcise
opgørelser over, hvor store mængder forurenet, renset og ren jord, der hvert år
anvendes eller bortskaffes.
Det er ikke ønskeligt, at jord skal genanvendes for enhver pris, og det er heller ikke
den statslige politik på området. De potentielle skader fra jordforureninger skal først
og fremmest søges begrænset eller elimineret og ikke blot flyttes. Til gengæld kan
mulighederne for at anvende dele af den forurenede og rensede jord, uden at dette skader
miljøet og sundheden, være en miljømæssig fordel og desuden spare på brugen af
primære råstoffer og deponeringskapacitet, som derved kan forbeholdes
"høj-risiko" jord.
Den del af den samlede mængde af forurenet og renset jord, der ønskes en øget
genanvendelsen af, er jord, som ikke indeholder mobile forureningskomponenter.
Formålet med projektet er på denne baggrund at identificere de barrierer, der er
medvirkende til, at der ikke genanvendes nok forurenet, renset og ren jord. Barriererne er
blevet identificeret i samarbejde med projektets følgegruppe, der bestod af en lang
række aktører inden for området.
Det har endvidere været projektets formål at opstille handlemuligheder og
løsningsforslag med henblik på at mindske barriererne. Det har herunder været
projektets opgave at vurdere, hvilke styringsmidler der vil kunne anvendes med hensyn til
at styre jordstrømmene mod en større genanvendelse.
Der tages i projektet udgangspunkt i, "at der ikke genanvendes nok jord".
Dette var en del af formuleringen i Miljøstyrelsens oplæg til projektet.
Det har imidlertid ikke været muligt at fastlægge, hvad der i givet fald ville være
"nok". Projektets udgangspunkt har derfor været at identificere
handlingsmuligheder, der kan medvirke til, at en større andel end hidtil af de fremkomne
forurenede, rensede og rene jordmængder kan genanvendes.
Det må antages, at det ikke er al forurenet jord, der kan genanvendes, idet udgifterne
til oprensning til acceptable forureningsgrader i nogle tilfælde vil blive
uforholdsmæssigt høje. Det er heller ikke i alle tilfælde muligt i stor skala at
oprense alle typer af forurenet jord, og genanvendelse er ikke altid en mulighed.
Den overordnede strategi er, at den forurenede jord skal fjernes fra steder, hvor den
skader sundhed og miljø, og at det skal ske med de mindst mulige omkostninger. Således
er det erkendte skader eller potentielle risici, som ønskes minimeret, når jord fjernes
og behandles eller deponeres. Genanvendelse må ikke medføre, at risikoen for skader blot
flyttes til en anden lokalitet.
Nedenfor er en række begreber, der anvendes i projektet, defineret.
1.3.1.1 Ren og renset jord
Det har under projektforløbet været diskuteret, hvordan ren jord, renset jord og
forurenet jord skulle defineres. Miljøstyrelsen er ved at udarbejde en definition for,
hvad ren jord er. Som anvendelige definitioner for ren jord, kan der tages udgangspunkt i,
hvad jorden skal anvendes til.
Således vil jord, der opfylder kriterierne for genanvendelse i forhold til
genanvendelsesbekendtgørelsen3 som udgangspunkt
være (tilstrækkelig) ren eller renset i forhold til anvendelsen.
Der kan også tages udgangspunkt i toksikologiske jordkvalitetskriterier, der
fastsætter kriterier for jord ved meget følsom anvendelse, ligesom der kan tages
udgangspunkt i afskæringskriterier. Endelig kan økotoksikologiske jordkvalitetskriterier
lægges til grund for vurderingen af jorden. Økotoksikologiske kriterier er udtryk for de
højeste koncentrationer i jordmiljøet ved hvilke, der ikke kan forventes en
økotoksikologisk effekt.
1.3.1.2 Forurenet jord
Ved forurenet jord forstås jord, der er ikke overholder kravene til ren jord, jf.
ovenstående.
1.3.13 Genanvendelse af jord
I projektet anvendes udtrykket "genanvendelse", når opgravet jord
anvendes eller genanvendes til erstatning for primære råstoffer.
1.3.1.4 Karterings-, oplagspladser og jordhoteller
Karteringspladser er i dette projekt pladser, hvor jord kan bringes til for
nærmere undersøgelse og vurdering samt fysisk håndtering, hvor murbrokker m.m. fjernes.
Jorden oplagres i en begrænset periode, inden den sendes til rensning, oplagsplads,
anvendes i et projekt, deponeres eller andet.
Oplagspladser og jordhoteller. I dette projekt forstås ved oplagspladser,
pladser, hvor der i en længere periode kan oplagres større mængder jord for senere
anvendelse. Oplagspladser er i dette projekt det samme som jordhoteller.
Der er ved projektets gennemførelse taget udgangspunkt i metoden Logical Framework
Approach (LFA), der er en analysemetode, hvorved det er muligt at systematisere
problemstillinger inden for det valgte projektområde samtidig med, at projektets
problemområde afgrænses.
Der tages i metoden udgangspunkt i det centrale problem, kaldet kerneproblemet.
Problemet er formuleret som et negativt udsagn. Herfra bliver observerede eller påståede
problemer arrangeret i et hierarki af årsags- og virkningssammenhænge forstået
som problemer der skaber kerneproblemet, og problemer der er effekter af kerneproblemet.
Kerneproblemet med årsager fremstilles som et "problemtræ", hvor
problemernes indbyrdes sammenhænge er søgt systematiseret.
Ved anvendelsen af LFA-metoden er der ved dette projekt kun medtaget årsags- og
virkningssammenhænge til kerneproblemet, da det er i denne del af projektets
problemområde, der er mulighed for at handle eller finde en evt. løsning på
problemerne. Effekterne er således ikke behandlet ved projektet. Denne metodiske
fremgangsmåde betyder, at det er beskrevet, hvad problemerne er, og hvordan de eventuelt
kan løses. Effekterne, der i dette tilfælde ville være de effekter, der følger af, at
der ikke anvendes nok ren, renset og forurenet jord, er derimod ikke beskrevet, idet det
som udgangspunkt er givet, at der så vidt muligt skal genanvendes mere jord, og
problemerne, der f.eks. er forbundet med manglende deponeringskapacitet forudsættes at
være velkendte.
Der er som udgangspunkt valgt to kerneproblemer, ét for forurenet og renset jord og
ét for ren jord, ud fra en forestilling om, at der er væsentlige forskelle på
årsagssammenhængene med udgangspunkt i de to kerneproblemer.
Kerneproblemerne er formuleret således:
"Der genanvendes ikke nok forurenet og renset jord", og
"Der genanvendes ikke nok ren jord"
Kerneproblemerne danner udgangspunkt for to problemtræer. De samlede problemtræer
fremgår af henholdsvis bilag A og bilag B.
Den øverste del af problemtræet for forurenet og renset jord ses af Figur 1.
Figur 1
Kerneproblemet samt 2. niveau i problemtræet for forurenet og renset jord
Der er ved projektet identificeret 5 underliggende problemer, der betragtes som
væsentlige årsager til, at der ikke genanvendes nok forurenet og renset jord. Årsagerne
anses således for at kunne findes i økonomi, traditioner, materialernes kvalitet,
myndighedsbehandlingen og udbud kontra efterspørgsel. Hver af disse årsager udgør
dermed et nyt problem, der har baggrund i andre årsager, og kan dermed forgrenes
yderligere i årsagerne til disse problemer og så fremdeles.
Problemtræet er opbygget, så årsags- og virkningssammenhænge beskrives på et mere
detaljeret niveau, jo mere forgrenet træet er.
Problemtræet er blevet opstillet efter diskussion i projektets følgegruppe af
problemer samt årsags- og virkningssammenhænge i forhold til genanvendelse af forurenet
og renset jord, og er efterfølgende sammenfattet af de deltagende medarbejdere fra Carl
Bro as. De opstillede problemer er dermed baseret på følgegruppens viden og erfaringer.
Problemerne / årsagerne er efterfølgende prioriteret, således at der kun er blevet
arbejdet videre med de årsager, der af følgegruppen er anset for værende væsentlige.
Problemtræet for forurenet og renset jord er yderligere beskrevet i kapitel 3. For
overskuelighedens skyld er det samlede problemtræ delt op i 5 deltræer med hvert sit
udgangspunkt. De 5 problemer, der tager udgangspunkt i deltræerne, er formuleret i
træets 2. niveau.
Den øverste del af problemtræet for ren jord fremgår af Figur 2.
Figur 2
Kerneproblemet samt 2. niveau i problemtræet for ren jord
Som det fremgår af dette problemtræ, er det i modsætning til problemtræet for
forurenet og renset jord ikke myndighedsbehandlingen, der er identificeret som en af
mulige årsager til den manglende genanvendelse, mens der stort set er sammenfald mellem
de øvrige årsager i de to problemtræer.
Problemtræet for ren jord er yderligere beskrevet i kapitel 4.
Opbygning af problemtræerne har været en proces, hvor årsags- og
virkningssammenhænge er blevet systematiseret, hvor nye problemer er kommet til, mens
andre er blevet fjernet. Problemtræet er først blevet anset for færdigt, da
følgegruppen fandt, at de problemer og årsagssammenhænge, der fremgik af træet, gav et
rimeligt billede af projektets problemområde.
Det næste trin ved LFA-metoden er, med udgangspunkt i resultatet af
problemtræerne, at vende problemformuleringerne til positive, ønskværdige tilstande i
et såkaldt måltræ.
Det er i projektet valgt at samle de to problemtræer i ét måltræ, da der undervejs
i forløbet viste sig at være et stort sammenfald mellem de opstillede problemer og
årsager i de to problemtræer. Det samlede måltræ fremgår af bilag C, mens indholdet i
måltræet er uddybet i kapitel 5.
I måltræet omformuleres hvert problem til et positivt udsagn, og bliver således et
mål det der vil opnås ved, at tingenes tilstand bliver ændret. Måltræet er
ikke en gengivelse af virkeligheden, men angiver hvilke ændrede tilstande der ønskes.
Det er mål, der kan arbejdes mod med henblik på at løse eller minimere kerneproblemet.
Kerneproblemerne for de to problemtræer er i måltræet vendt og samlet til: "Der
genanvendes nok forurenet, renset og ren jord". De to øverste niveauer på
måltræet fremgår af Figur 3.
De kasser i måltræerne, der er markeret med raster, omhandler både forurenet, renset
og ren jord, hvorimod de kasser, der ikke er markeret med raster, kun dækker forurenet og
renset jord.
Figur 3
Måltræ for forurenet, renset og ren jord de 2 øverste niveauer
Målet danner, ligesom det var tilfældet for problemtræerne, udgangspunkt for
yderligere forgreninger i træet. Måltræet er ligesom problemtræet udarbejdet i
samarbejde med følgegruppen.
Der er på baggrund af måltræet opstillet en række handlemuligheder, der kan
medvirke til at mindske eller eliminere barriererne for genanvendelse af forurenet, renset
og ren jord. Der er ikke i de opstillede handlemuligheder taget stilling til de eventuelle
politiske, administrative og økonomiske barrierer for at gennemføre initiativerne.
Handlemulighederne skal derfor opfattes som inspiration til initiativer, der enten kan
forkastes eller arbejdes videre med.
Handlemulighederne danner ligeledes baggrund for at udvælge en række fremgangsmåder
for at opnå målet; Der genanvendes nok forurenet, renset og ren jord. På
baggrund af måltræet er de væsentligste initiativer i forhold til at øge
genanvendelsen samlet i fem områder, hvor det vil være oplagt at koncentrere den videre
indsats. Disse områder bliver diskuteret.
Barrierer og handlingsmuligheder er identificeret og opstillet på baggrund af bidrag
fra projektets arbejds- og følgegruppe.
Projektet blev indledt ved et møde i projektets arbejdsgruppe. Her blev kerneproblemerne
formuleret. Af praktiske årsager blev det valgt at opdele problemet med den manglende
genanvendelse af jord i to kerneproblemer. Med udgangspunkt i disse to kerneproblemer blev
årsagerne til den manglende genanvendelse diskuteret, og en række af årsagerne til den
manglende genanvendelse blev opridset.
På baggrund af de opstillede kerneproblemer og de dertil knyttede årsager, der var
identificeret af arbejdsgruppen, opstillede Carl Bro as udkast til et problemtræ for
forurenet og renset jord. Det var ikke i arbejdsgruppen lykkedes at identificere barrierer
for anvendelsen af ren jord.
Udkastene blev diskuteret og videreudviklet på et efterfølgende møde i
følgegruppen. Her identificeredes også forskellige elementer til et problemtræ for
genanvendelse af ren jord.
Efterfølgende strukturerede Carl Bro as de identificerede årsager og
årsagssammenhænge i to problemtræer, et for genanvendelsen af forurenet og renset jord,
og et for genanvendelsen af ren jord. Disse to problemtræer udsendtes til skriftlig
kommentering i arbejds- og følgegruppen og blev tilrettet efter de kommentarer, der blev
givet til udkastene.
Måltræerne blev gennemgået på et møde i arbejds- og følgegruppen. På baggrund af
diskussionerne her, udsendtes efterfølgende til skriftlig kommentering de justerede
måltræer. Carl Bro as opstillede efterfølgende forslag til handlemuligheder, der blev
kommenteret af følgegruppen.
Et udkast til rapport, hvor kommentarer var indarbejdet, udsendtes ligeledes til
arbejds- og følgegruppen, og på et afsluttende møde blev hele rapportudkastet, med
undtagelse af "Sammendrag og resultater", gennemgået.
Efterfølgende blev rapporten rettet i overensstemmelse med de afgivne kommentarer og
diskussionerne på mødet. Sammendrag og resultater udsendtes til arbejds- og
følgegruppens kommentering, hvorefter rapporten på baggrund af de sidste kommentarer
blev tilrettet og endeligt udkast sendt til Miljøstyrelsen.
Der er, som det fremgår, blevet holdt ét arbejdsgruppemøde samt tre arbejds- og
følgegruppemøder under projektforløbet. Efter det første møde i arbejdsgruppen, holdt
arbejdsgruppen og følgegruppen fælles møder.
De identificerede barrierer er udtryk for den opfattelse, som medlemmerne af
arbejdsgruppen og følgegruppen har af, hvad der står i vejen for en øget genanvendelse
af forurenet, renset og ren jord. Projektets rammer og forudsætninger har ikke åbnet
mulighed for, at de udsagn, som medlemmerne af de to grupper har fremsat om barrierer og
løsningsforslag, har kunnet verificeres eller underbygges yderligere. Udsagnene er blevet
diskuteret i grupperne, og grupperne har løbende gennem processen foretaget en
prioritering af de fremsatte udsagns væsentlighed.
Medlemmerne af de to grupper blev udpeget i et samarbejde mellem Miljøstyrelsen og
Carl Bro as, og hensigten med den valgte sammensætning af de to grupper var, at få
jordområdet repræsenteret så bredt som muligt ved projektets gennemførelse.
Under projektforløbet har gruppemedlemmerne givet udtryk for, at der ikke er et
tilstrækkeligt datagrundlag på området, hvorfor f.eks. kerneproblemernes formuleringer
om, at der ikke anvendes "nok" jord, ikke har kunnet kvantificeres nærmere.
Udsagn, der vedrører kvantitative størrelser, skal derfor nærmere opfattes som udtryk
for gruppernes eller medlemmer af gruppernes erfaring og kendskab til området frem for
som strengt kvantitative udsagn.
Der har i grupperne i en vis udstrækning været divergerende opfattelser af, hvilke
initiativer og handlemuligheder, herunder virkemidler, der ville være hensigtsmæssige at
iværksætte. Rapporten indeholder derfor ikke anbefalinger af, hvilke handlemuligheder
eller virkemidler der burde prioriteres. I stedet indeholder rapporten en beskrivelse af
en række handlemuligheder og virkemidler, der kunne sættes i værk.
I forhold til manglen på tilstrækkeligt detaljerede data, vil en beslutning om
iværksættelse af nogle af de foreslåede tiltag blandt andet afhænge af
tilstedeværelsen af mere detaljerede data om mængder og forureningsgrader af jorden.
Rapporten kan anvendes som et idékatalog, hvor de forskellige foreslåede tiltag kan
besluttes iværksat, efterhånden som det nødvendige datagrundlag foreligger.
Det var den generelle opfattelse i grupperne, at der med dette projekt var blevet taget
hul på problemerne om den manglende genanvendelse af jord, og at dette burde følges op
med tilvejebringelse af data, hvor dette er påkrævet, og igangsættelse af en række af
de foreslåede handlingsforslag.
Kapitel 2 indeholder en gennemgang af, hvorledes jordområdet reguleres. Kapitlet
indeholder desuden en gennemgang af hvilke afgifter, der i dag anvendes ved dele af
affaldsbehandlingen og -bortskaffelsen. Kapitlet kan bruges som reference for de
henvisninger, der i rapporten er til lovgivningen.
Kapitel 3 indeholder en beskrivelse af de barrierer, der er for genanvendelse af
forurenet og renset jord. Barriererne er beskrevet ved hjælp af et problemtræ, hvor
kerneproblemet er tematiseret i fem delproblemer omhandlende: Økonomiske incitamenter;
"Konservatisme" i forhold til at anvendelse af materialer; Kvaliteten af og
strukturen i jorden; Myndighedsbehandling og Udbud og efterspørgsel.
Kapitel 4 omhandler beskrivelse af de barrierer, der er for genanvendelse af ren jord.
Her er der ligeledes opstillet et problemtræ, der i fire deltræer tematiserer
problemerne; Økonomiske incitamenter; Jordens egnethed; Troværdighed til jordens
renhed og Udbud og efterspørgsel.
I kapitel 5 er problemtræerne vendt til positive udsagn formuleret i et
måltræ. Mens der er formuleret to problemtræer, er der kun opstillet ét måltræ, der
omfatter både forurenet, renset jord samt ren jord. Forskellige løsnings- og
handlemuligheder er opridset i forhold til målet, og kapitlet sluttes med et skema over
handlemuligheder med henblik på at øge genanvendelsen af forurenet, renset og ren jord.
Kapitel 6 indeholder en diskussion af udvalgte handlemuligheder inden for områderne; Information
og vejledning, Administration, Karteringspladser og Afgifter.
I kapitel 7 diskuteres projektets metode i forhold til det ønskede mål.
1 |
Lov nr. 370 af 2. juni 1999 om forurenet jord.
|
2 |
Oprindelig i Lov om miljøbeskyttelse senere overført til
Lov om forurenet jord.
|
3 |
Bekendtgørelse nr. 655 af 27. juni 2000 om genanvendelse af
restprodukter og jord til bygge- og anlægsarbejder |
I dette kapitel er der en kort gennemgang af de vigtigste regler for håndtering af
forurenet, renset og ren jord. Der er i de øvrige kapitler i rapporten refereret til de
gældende love og regler, og af hensyn til overskueligheden er det fundet hensigtsmæssigt
at indføje et kapitel om reglerne i rapporten.
Lovgivningen er under projektforløbet blevet karakteriseret som uklar og uoverskuelig
på nogle områder, idet blandt andet behandling af en jordforureningssag kræver kendskab
til og anvendelse af flere forskellige love både på miljøområdet og på
skatteområdet. Kapitlet kan blandt andet anvendes som reference ved læsning af de
øvrige kapitler.
I det følgende er den gældende lovgivning beskrevet med vægten lagt på de dele af
lovgivningen, der er af betydning for nærværende projekt. I afsnit 2.1 behandles
miljølovgivningen, og i 2.4 behandles affaldsafgifter, da en af opgaverne ved
nærværende projekt også har været at vurdere, hvorvidt en afgift på forurenet jord,
kunne føre til en øget genanvendelse af overskudsjord.
Forurenet, renset og ren jord reguleres først og fremmest af miljøbeskyttelsesloven4 og jordforureningsloven5.
Miljøbeskyttelsesloven vedrører i denne sammenhæng hovedsageligt forebyggelse af
jordforurening, mens jordforureningsloven hovedsageligt angår bekæmpelse af
jordforurening.
Miljøbeskyttelsesloven regulerer således forhold, der kan give eller giver anledning
til jordforurening, mens jordforureningsloven regulerer selve bekæmpelsen af
forureningen. På visse områder, deponering og genanvendelse, vedrører
jordforureningsloven dog også forebyggelse. Foruden miljøbeskyttelsesloven angår bl.a.
også vandforsyningsloven6 og planlægningsloven7 forebyggelse af jordforurening.
Jordforureningsloven omfatter ikke jord påvirket af jordbrugsmæssig spredning af
slam, gødning, pesticider m.m.
For nærværende projekt er det især jordforureningsloven, der er af interesse,
da projektet vedrører konstaterede jordforureninger.
Jordforureningsloven trådte i kraft den 1. januar 2000. Lovens formål er ifølge
forarbejderne til loven at skabe grundlaget for en sammenhængende og effektiv indsats
over for jordforurening med henblik på at sikre vandforsyningen og befolkningens sundhed.
I loven er formålet i § 1 formuleret således:
Loven skal medvirke til at forebygge, fjerne eller begrænse jordforurening og
forhindre eller forebygge skadelig virkning fra jordforurening på grundvand, menneskers
sundhed og miljøet i øvrigt.
Med loven tilsigtes særligt at
- beskytte drikkevandsressourcer,
- forebygge sundhedsmæssige problemer ved anvendelsen af forurenede arealer,
- tilvejebringe grundlag for en koordineret og målrettet offentlig indsats med henblik
på at undgå skadelig virkning fra jordforurening,
- forebygge yderligere forurening af miljøet i forbindelse med anvendelse og
bortskaffelse af jord og
- fastholde forureneren som den, der først og fremmest skal foretage de nødvendige
foranstaltninger til at afværge følgerne af en jordforurening og genoprette den
hidtidige tilstand.
Det er i lovens i § 2, stk. 1 defineret hvilken jord, der er omfattet af loven.
Loven omfatter jord, der på grund af menneskelig påvirkning kan have skadelig
virkning på grundvand, menneskers sundhed og miljøet i øvrigt.
I lovens § 2 er det således defineret, hvad der i lovens betydning er forurenet jord.
Af samme paragrafs stk. 2 fremgår det, at loven ikke omfatter jord påvirket af
jordbrugsmæssig spredning af slam, gødning og pesticider m.v.
Af mindre interesse for dette projekt indeholder loven bestemmelser om
forureningskortlægning, undersøgelses- og afværgeindsats, værditabsordninger og påbud
til forurenere.
Af særlig interesse for dette projekt er jordforureningslovens bestemmelser om
bortskaffelse og anvendelse af jord. Det er kapitel 6 i loven.
Dette kapitel indeholder bestemmelser om anmeldelse af flytning af jord, samt en
bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om anmeldelse af jordflytning, en
bemyndigelse til at fastsætte regler om genanvendelse af jord til bestemte formål,
herunder regler om kriterier m.m., samt endelig en bestemmelse om, at tilførsel af såvel
forurenet som uforurenet jord til råstofgrave og tidligere råstofgrave er forbudt.
Der er på baggrund af bemyndigelserne udstedt bekendtgørelser om henholdsvis
anmeldelse af flytning af forurenet jord og om genanvendelse af restprodukter og jord til
bygge- og anlægsarbejder.
Anmeldebekendtgørelsen8 fastsætter, at
flytning af forurenet jord bort fra den ejendom, hvor den er opgravet, og flytning af jord
bort fra en kortlagt ejendom, en kortlagt del af en ejendom eller et areal, som anvendes
som offentlig vej, forinden skal anmeldes til kommunalbestyrelsen i den kommune, hvor
ejendommen eller arealet er beliggende. Jordforureningsloven fastsætter desuden, at
anmeldelse skal ske inden opgravningen finder sted.
Der skal således ikke kun anmeldes opgravning og flytning af forurenet jord, men også
uforurenet jord, såfremt ejendommen er kortlagt, idet der kan være uforurenet jord på
en kortlagt ejendom. Også flytning indenfor den enkelte ejendom skal anmeldes, såfremt
kun en del af ejendommen er kortlagt, og der ønskes flyttet jord fra denne del til den
ikke-kortlagte del af ejendommen.
Kommunalbestyrelsen sender kopi af anmeldelsen videre til amtsrådet, eller hvis jorden
ønskes flyttet til et andet amt, til amtsrådet her. Hvis jorden ønskes flyttet til en
anden kommune, sendes der ligeledes kopi af anmeldelsen til den pågældende
kommunalbestyrelse.
Såfremt jorden ønskes flyttet til et projekt, der er tilladt efter
miljøbeskyttelseslovens § 19 eller til et anlæg, der er godkendt efter
miljøbeskyttelseslovens kapitel 5, behøver kommunalbestyrelsen ikke at videresende
anmeldelsen til amtsråd og modtagekommune.
Såfremt kommunalbestyrelsen ønsker yderligere oplysninger om jordflytningen og jorden
f.eks. analyseresultater, kan kommunalbestyrelsen bede om dette inden 4 uger fra
modtagelse af anmeldelsen. Hvis kommunalbestyrelsen anmoder om yderligere oplysninger,
afbrydes 4-ugers fristen, indtil oplysningerne er modtaget. Kommunalbestyrelsen har mindst
2 uger til at vurdere anmeldelsen med de nye oplysninger.
En kopi af anmeldelsen skal fungere som følgeseddel og følge jorden under den
faktiske flytning. Følgesedlen skal afleveres på modtagestedet, hvor den skal opbevares
i 2 år.
Hvis amtsrådet ønsker at modsætte sig jordens genanvendelse, eller betingelserne for
genanvendelsen m.v. ikke er opfyldt, kan amtsrådet henholdsvis kommunalbestyrelsen
meddele anmelderen dette inden 4 uger efter modtagelsen af en fyldestgørende anmeldelse.
Foruden anmeldelsespligten, er miljøbeskyttelseslovens og affaldsbekendtgørelsens
affaldsregler samt de kommunale regulativer gældende for jord, der er omfattet af
anmeldebekendtgørelsen. Undtaget herfor er dog jord, der genanvendes efter reglerne i
genanvendelsesbekendtgørelsen eller deponeres i råstofgrave eller tidligere råstofgrave
på grundlag af dispensationer efter jordforureningslovens § 52. Det betyder, at den
kommunale anvisningspligt ikke er gældende i disse tilfælde.
Genanvendelsesbekendtgørelsen9 indeholder
regler om, hvordan og på hvilke betingelser jord og restprodukter kan genanvendes til
bygge- og anlægsarbejder.
I det følgende omtales kun jord, da restprodukter ikke er af interesse for dette
projekt.
Bekendtgørelsen omfatter jord, der er forurenet, jord fra kortlagte ejendomme, samt
fra en kortlagt del af en ejendom eller et areal, som anvendes til offentlig vej.
Bekendtgørelsen omfatter ikke:
- jord, der er klassificeret som farligt affald efter de regler, der er gældende herom,
- jord, der indeholder andre stoffer, end de, der er nævnt i bekendtgørelsens bilag 4,
- jord, der tilføres råstofgrave og tidligere råstofgrave med henblik på genanvendelse
- og endelig
- bygge- og anlægsarbejder på deponeringsanlæg, der er registreringspligtige efter lov
om afgift af affald og råstoffer
Det er udelukkende uorganiske stoffer eller forbindelser, der er optaget i bilag 4.
Forurenet jord, der indeholder organiske forureningskomponenter, er derfor ikke omfattet
af genanvendelsesbekendtgørelsen. Det vurderes, at størsteparten af den forurenede
overskudsjord er forurenet med organiske forureningskomponenter.
2.1.3.1 Tre kategorier
Bekendtgørelsen beskriver tre kategorier af jord, der kan genanvendes efter
reglerne i bekendtgørelsen. De tre kategorier, kategori 1, 2 og 3, afspejler forskellige
forureningsgrader af jorden. Kategori 1 anses for at være den mindst forurenede, mens
kategori 3 anses for at være den mest forurenede.
Bekendtgørelsen omfatter som nævnt kun jord, der ikke indeholder andre end de
forurenende indholdsstoffer, der er nævnt i bilag 4 til bekendtgørelsen.
Bilag 4 indeholder kategoriseringen på grundlag af jordens indhold af en række
metaller og salte. Desuden bygger kategoriseringen på koncentrationen af de pågældende
metaller i eluat fra udvaskningstests. Bekendtgørelsen indeholder ingen øvre grænser
for metalindholdet i jorden, kun i eluatet. Bekendtgørelsen indeholder kun
grænseværdier regnet som metalkoncentrationen.
2.1.3.2 Farligt affald
Bekendtgørelsen omfatter ikke jord, der skal klassificeres som farligt affald.
Genanvendelse af jord, der klassificeres som farligt affald, kan ikke ske efter
bekendtgørelsen, og der kan ikke forventes at få tilladelse.
2.1.3.3. Genanvendelse af de tre jordkategorier
Det gælder, at jord af de tre kategorier uden tilladelse må genanvendes på
nærmere nævnte betingelser.
Kategori 1 jord må uden videre genanvendes til bygge- og anlægsarbejder omfattet af
bekendtgørelsen. Det vil sige til etablering af veje, stier, pladser, støjvolde, ramper,
diger, dæmninger, jernbaneunderbygning, ledningsgrave, terrænregulering, anlæg på
søterritoriet samt opfyldning af gulve og under fundamenter, såfremt anden lovgivning
ikke forhindrer dette.
Ligeledes må kategori 2 jord genanvendes uden tilladelse, såfremt fastsatte
betingelser i bekendtgørelsen er opfyldt. Blandt andet skal der være en fast belægning
over jorden, og laget af jord må, afhængig af anvendelsen, have en i bekendtgørelsen
fastsat maksimal lagtykkelse. Kategori 2 jord må kun anvendes til veje, stier, pladser,
støjvolde, ramper, ledningsgrave, samt opfyldning af gulve og under fundamenter.
Kategori 3 jord må også anvendes uden tilladelse, dog gælder der ligeledes
betingelser i forhold til lagtykkelse og belægningens tæthed over kategori 3 jorden.
Kategori 3 jord må kun anvendes til anlæg af veje, stier, ledningsgrave samt til
fundamenter og gulve.
Gældende for både kategori 2 og 3 jord er, at man ikke må kunne komme i berøring
med jorden efter anvendelsen. For kategori 2 og 3 jord er der blandt andet også krav om
afstand til drikkevandsindvindingsanlæg.
Amtsrådet kan dispensere fra reglerne om genanvendelsesbegrænsninger, hvis
genanvendelsen er anlægsteknisk velbegrundet og miljømæssig forsvarlig.
2.1.3.4 Kontrolkrav og deklarationspligt
Før der kan ske genanvendelse af jorden af de tre kategorier, skal der foretages
analyser af jorden. Bekendtgørelsen udstikker retningslinier for, hvorledes disse skal
gennemføres. Hvis jord afhændes til genanvendelse, skal der udarbejdes en deklaration om
bl.a. jordens oprindelse, type og kategori samt anvendte prøve- test- og analysemetoder.
Deklarationen skal være tilgængelig for myndighederne i 5 år.
2.1.3.5 Anmeldelse til amtsrådet
Jord, omfattet af bekendtgørelsen må genanvendes til bygge- og anlægsarbejder
omfattet af bekendtgørelsen, uden at der skal indhentes tilladelse efter
miljøbeskyttelseslovens § 19.
Genanvendelse af jord i kategori 2 og 3 skal anmeldes til amtsrådet senest 4 uger
inden genanvendelsen skal ske. Anmeldelsen skal blandt andet indeholde oplysninger om,
hvor jorden skal anvendes, i hvilke mængder, samt hvilke kategorier der er tale om.
Desuden skal der vedlægges tegninger og oplysninger om placering i forhold til brønde,
boringer, søer, vandløb og havet.
Hvis jorden er opgravet fra eksisterende bygge- og anlægsarbejder i forbindelse med
renovering, må jorden genanvendes samme sted uden anmeldelse.
Amtsrådet kan nedlægge forbud mod genanvendelsen, hvis genanvendelsen ikke er i
overensstemmelse med lovgivningen. Amtsrådet kan desuden bestemme, at anvendelsen skal
ske på bestemte vilkår. Desuden kan amtsrådet bestemme, at iværksættelsen af bygge-
og anlægsarbejdet skal udsættes, indtil projektets påvirkning af miljøet er nærmere
undersøgt eller vurderet. Generelt gælder det som vilkår for genanvendelse af jord i
kategori 2 og 3, at der skal holdes 30 meters afstand til vandindvindingsanlæg, at jorden
ikke må anbringes under grundvandsspejlet, og at udlagt jord skal afgrænses med
markeringsnet.
Selvom et givet jordparti opfylder betingelserne for genanvendelse efter
genanvendelsesbekendtgørelsen, er kommunerne ikke fritaget for anvisningspligt, såfremt
en entreprenør eller bygherre ønsker at skille sig af med jorden som affald, hvorimod
jorden ikke er underlagt anvisningspligt, såfremt den genanvendes efter
genanvendelsesbekendtgørelsen.
Jordforureningsloven indeholder som nævnt bestemmelser om, at det er forbudt at
deponere såvel uforurenet som forurenet jord i råstofgrave og i tidligere råstofgrave.
Der er givet tre muligheder for dispensation fra dette forbud.
- Hvis ejeren eller råstofindvinderen kan dokumentere, at der inden den 19. december 1996
forelå kontraktmæssige forpligtelser om tilførsel af jord til ejendommen,
- hvis ejeren eller råstofindvinderen vil lide væsentlige økonomiske tab, ved at
afskæres fra muligheden for at udnytte ejendommen, eller
- der ikke er risiko for forurening af vandindvindingsanlæg eller af grundvand, der
forventes at indgå i den fremtidige drikkevandsforsyning, og andre tilsvarende
miljømæssige hensyn ikke taler imod,
kan der af amtsrådet dispenseres fra forbudet. Dispensation for modtagelse af
forurenet jord forudsætter bl.a., at råstofgraven har en tilladelse efter
miljøbeskyttelseslovens § 19 eller en godkendelse efter kap. 5.
De begrænsninger af deponeringsmulighederne som lovens bestemmelser betyder, må
forventes at øge presset på andre anvendelses- og bortskaffelsesmuligheder.
Foruden anmeldelsespligten, er miljøbeskyttelseslovens og affaldsbekendtgørelsens
affaldsregler samt de kommunale regulativer gældende for jord, der er omfattet af
anmeldebekendtgørelsen. Ifølge disse regler har kommunen pligt til at anvise
håndteringsmuligheder, og affaldsproducenten har pligt til at følge den anviste
håndtering. Langt det meste forurenede jord er omfattet af anvisningsreglerne. Undtaget
herfor er dog jord, der genanvendes efter reglerne i genanvendelsesbekendtgørelsen.
Al omplacering af forurenet jord kræver som udgangspunkt mindst en tilladelse fra
amtsrådet efter miljøbeskyttelseslovens § 19. Det gælder dog ikke jord, der kan
håndteres efter genanvendelsesbekendtgørelsen (se afsnit 2.1.3,
Genanvendelsesbekendtgørelsen). Desuden kan amtet vurdere, at tilladelse efter § 19 er
ufornøden, hvis den ændrede placering ikke skønnes at indebære nogen risiko for
forurening af grundvand, jord og undergrund.
Hvis en omplacering af forurenet jord er omfattet af listen over
godkendelsespligtig virksomhed i godkendelsesbekendtgørelsen10,
må myndigheden ikke nøjes med at give en tilladelse efter § 19. Der er
godkendelsespligt for deponeringsanlæg og anlæg for midlertidig oplagring, herunder
omlastestationer, mellemdepoter og karteringspladser.
Nye deponeringsanlæg for forurenet jord skal være i offentligt eje. Der kan kun
gives dispensation til etablering af private anlæg, der er bestemt til nærmere angivne
affaldstyper fra en virksomhed. Dette kan være forurenet jord, men det er samtidig en
betingelse, at der ikke herved skabes en hindring for genanvendelse.
I visse tilfælde vil en deponering af forurenet jord være omfattet af VVM-reglerne.
Anlæg til bortskaffelse af forurenet jord er enten VVM-pligtige, eller der er pligt til
VVM-screening. Reglerne fremgår af "samlebekendtgørelsen" bekendtgørelse nr.
428 af 2. juni 1999 og dennes bilag.
Affaldsafgiften er indført som et styringsinstrument, der skal medvirke til at
reducere affaldsmængderne og lede affaldet hen mod størst mulig grad af genanvendelse.
Samtidig skal afgifterne medvirke til at reducere de mængder af affald, der deponeres,
samt lede det affald, der er forbrændingsegnet, men ikke kan genanvendes, til
forbrænding.
Affaldsafgifter må, sammen med andre styringsmidler, vurderes at have ført til en
øget genanvendelse af affaldet.
Affaldsafgifter opkræves med hjemmel i affaldsafgiftsloven11.
Hovedreglen i denne lov er, at der skal betales afgift af alt affald, der tilføres en
registreringspligtig virksomhed. En registreringspligtig virksomhed er som hovedregel en
virksomhed eller et anlæg, der til deponering eller forbrænding modtager affald, der er
omfattet af kommunalbestyrelsens anvisningspligt eller en kommunal indsamlingsordning. Det
gælder også virksomheder eller anlæg, der på egen grund deponerer eller forbrænder
eget affald, som er omfattet af kommunalbestyrelsens anvisningspligt.
Registreringspligtige virksomheder skal registreres hos de statslige told- og
skattemyndigheder.
Der er en række affaldstyper, der er fritaget for affaldsafgiften, ligesom der er
visse virksomheder, der er fritaget for registreringspligten efter affaldsafgiftsloven.
Deponier, hvor der udelukkende deponeres jord, der er forurenet med kemikalier, olie
eller tungmetaller, er et af eksemplerne på virksomheder, der er fritaget for
registreringspligten.
Det fremgår af lovens § 11 stk. 7, at følgende anlæg er fritaget for registrering
efter affaldsafgiftsloven:
- Anlæg til forbrænding af klinisk risikoaffald
- Specielle anlæg til destruktion af farligt affald
- Anlæg til deponering af olie-, kemikalie-, eller tungmetalforurenet jord og
oprensningssedimenter.
Det er en betingelse for afgiftsfritagelse, at det pågældende anlæg ikke modtager
andet anvisningspligtigt affald.
Af interesse for nærværende projekt er punkt c, der fritager anlæg til forurenet
jord, der er forurenet med de nævnte stoffer, for registreringspligten. Herved er det
afgiftsfrit at deponere forurenet jord af de omtalte typer. Det forurenede jord kan være
farligt affald, hvis det opfylder kriterierne herfor jf. affaldsbekendtgørelsens bilag 3
og 4.
Ren jord kan kun afgiftsfrit tilføres et deponeringsanlæg, hvis det anvendes til
daglig afdækning eller til slutafdækning, og i øvrigt tilføres deponeringsanlægget i
hele selvstændige læs. Det fremgår af lovens § 9 stk. 3, der også fritager følgende
affaldstyper for affaldsafgift:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Biomasseaffald, der tilføres forbrændingsanlæg uden kommunal anvisning i henhold til
Miljø- og Energiministeriets bekendtgørelse nr. 638 af 3. juli 1997. Dette affald skal
også tilføres anlægget i hele, selvstændige læs. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Kompost, der opfylder kravene til anvendelse uden særskilt tilladelse efter
miljøbeskyttelseslovens § 19, til slutafdækning på lossepladser. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Affald, der fjernes fra afsluttede affaldsdeponeringsanlæg (lossepladser, fyldpladser
eller specialdepoter) |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Farligt affald, herunder klinisk risikoaffald, der tilføres et forbrændingsanlæg i
læs, der udelukkende indeholder farligt affald. |
Af en vejledning12 fra Told- og
Skattestyrelsen fremgår følgende:
"Ved rent jord skal forstås som jord, der ikke indeholder bestanddele, der
ikke normalt vil kunne findes i jorden. Momsnævnet har ved en afgørelse anset, at
kartoffelafrensningsjord, der anvendes til slutafdækning på en losseplads, ikke var
afgiftspligtigt. Jorden, der indeholdt mellem 0,2 og 2 procent kartofler, blev anset som
ren".
Jord, der ikke kan disponeres frit, kan ikke afgiftsfrit anvendes til slutafdækning
på et registreringspligtigt deponeringsanlæg.
Jord, der er forurenet med kemikalier, tungmetaller eller olie i lettere grad, evt.
jord, der har gennemgået en rensning, men ikke kan disponeres frit, kan ikke deponeres
afgiftsfrit på en registreringspligtig virksomhed.
Specialdepoter til deponering af ren jord er ikke omfattet af registreringspligten. Det
er en betingelse, at der kun deponeres ren jord til fri anvendelse på pladsen.
Sammenfattende er ren jord afgiftsfrit at deponere, såfremt der kun deponeres ren jord
på deponiet. Forurenet jord er kun afgiftsfrit at deponere, hvis det er forurenet med
olie, kemikalier eller tungmetaller. Hvis det er forurenet med f.eks. bygningsaffald eller
andre bestanddele, kan jorden ikke deponeres afgiftsfrit.
4 |
Lovbekendtgørelse nr. 689 af 22.september 1998 om miljøbeskyttelse med
senere ændringer. |
|
5 |
Lov nr. 370 af 2. juni 1999 om forurenet jord med senere ændringer. |
|
6 |
Lovbekendtgørelse nr. 130 af 26. februar 1999 om vandforsyning m.v. |
|
7 |
Lovbekendtgørelse nr. 518 af 11. juni 2000 om planlægning. |
|
8 |
Bekendtgørelse nr. 675 af 27. juni 2000 om anmeldelse af flytning af
forurenet jord og jord fra forureningskortlagte arealer og offentligt vejareal. |
|
9 |
Bekendtgørelse nr. 655 af 27. juni 2000 om genanvendelse af restprodukter
og jord til bygge- og anlægsarbejder. |
|
10 |
Bekendtgørelse nr. 646 af 29. juni 2001om godkendelse af listevirksomhed. |
|
11 |
Bekendtgørelse nr. 570 af 3. august 1998 af lov om afgift af affald og
råstoffer |
|
12 |
Told & Skat (2001): Punktafgiftvejledning, del G Miljøafgifter. Juridiske
vejledninger. |
Som beskrevet i indledningen er det såkaldte kerneproblem, at der
ikke genanvendes nok forurenet og renset jord. For at indkredse og beskrive årsagerne
til den manglende genanvendelse er der opstillet et problemtræ, der beskriver forskellige
årsags- og virkningssammenhænge i relation til den manglende genanvendelse.
Problemtræet tager udgangspunkt i kerneproblemet, mens mulige årsager til
kerneproblemet udgøres af forgreningerne i træet. Barriererne eller årsagerne
til, at der ikke genanvendes nok forurenet og renset jord, er samlet i fem problemområder
omhandlende; Økonomiske incitamenter, Konservatisme" i forhold til at
anvendelse af materialer, Kvaliteten af og strukturen i jorden, Myndighedsbehandling og
Udbud og efterspørgsel. Det andet niveau i problemtræet udgøres af de fem
delområder. Hvert deltræ forgrenes så yderligere i mulige årsager til disse problemer.
Årsagerne bliver således mere og mere specifikke, jo længere forgreningerne kommer ud.
Figur 4
Deltræ 0 forurenet og renset jord, de to øverste niveauer.
Problemtræet er udarbejdet på baggrund af de problemer og barrierer for
genanvendelse, der har været diskuteret i og fremlagt af arbejds- og følgegrupperne.
Det skal understreges, at de anførte udsagn om problemer og barrierer for
genanvendelse afspejler de erfaringer, som arbejds- og følgegruppemedlemmer har gjort
sig. Udsagnene er diskuteret i gruppen, men udsagn og data er ikke verificerede.
Målet med at opstille et problemtræ er ikke at udpege syndere" eller
placere ansvar, men så vidt muligt at skitsere de forskellige årsager til, at der ikke
genanvendes nok jord.
I første omgang er alle problemer og årsager fremlagt uden vægtning af, hvor stor
betydning problemerne har haft for den manglende genanvendelse. Efterfølgende er de
væsentligste årsags- og virkningssammenhænge prioriteret.
De barrierer, der er blevet vurderet at være væsentlige af arbejds- og
følgegrupperne, er i de opstillede figurer markeret med en kraftigere ramme om
kassen". Prioriteringen er foretaget på baggrund af de argumenter, der er
fremført i forbindelse med de enkelte udsagn og på baggrund af en opfattelse af, at der
har været bred enighed om, hvad der betragtes som værende af betydning. Det har været
et kriterium, at der skulle være mulighed for at finde løsninger på de opstillede
problemer.
Kerneproblemet og det 2. niveau med fem deltræer fremgår af deltræ 0. De fem
deltræer er betegnet deltræ A til E.
I det efterfølgende beskrives og uddybes de enkelte kasser i deltræerne A til E. Her
vil fokus blive lagt på de væsentlige barrierer, ligesom det vil være disse, der føres
videre i det efterfølgende måltræ. Det samlede problemtræ fremgår af bilag A.
Problemet i deltræ A angiver, at de aftagere af jord, der måtte have mulighed for at
genanvende forurenet og renset jord, ikke har noget økonomisk incitament til at gøre
det.
Figur 5
Deltræ A forurenet og renset jord
Genanvendelse kan i mange tilfælde være forbundet med øgede udgifter i de respektive
bygge- eller anlægsarbejder, og det er derfor sandsynligt, at hvis der var en økonomisk
gevinst forbundet med at genanvende jorden, ville nogle aftagere antageligt finde jorden
mere attraktiv.
I Figur 5 er deltræ A vist. I det følgende gennemgås problemstillingerne for de
enkelte grene af træet.
Genanvendelse belønnes ikke"
Der er ikke nogen tilskyndelse til at genanvende forurenet eller renset jord. Der
er ingen direkte eller indirekte økonomisk støtte, derviser, at der set ud fra et
samfundsmæssigt synspunkt ydes en værdsat indsats ved at genanvende forurenet og renset
jord. Til sammenligning svares der ikke afgift på affald, der genanvendes frem for at
blive brændt eller deponeret. Der er således et indirekte økonomisk incitament til at
genanvende affald frem for at bortskaffe det ved forbrænding eller deponering. Et
tilsvarende - indirekte - incitament findes ikke, når det gælder genanvendelse af jord.
Store transportomkostninger"
Et af de områder, der medvirker til at fordyre genanvendelsen af forurenet og
renset jord, kan være relativt store transportomkostninger forbundet med at håndtere
jorden.
Ofte er det ikke muligt at afsætte jorden lokalt, hvorved transporten fordyrer
genanvendelsen i forhold til eksempelvis brug af primære råstoffer. Dette gælder både
for renset jord og for forurenet jord, der enten transporteres direkte fra opgravningssted
til anvendelsessted, eller i første omgang skal omlastes på en oplags- eller
karteringsplads.
Samtidig er der forholdsvis få jordrenseanlæg (omkring 15 virksomheder på
landsplan), hvorfor udgifter til transport i forbindelse med rensning af jord kan være
væsentlige i sammenligning med de transportudgifter, der er forbundet med transport af
primære råstoffer.
Et fordyrende led kan være, at jorden ikke i alle tilfælde kan oplagres og sorteres i
umiddelbar nærhed af, hvor genanvendelsen ønskes, eller hvor jorden fremkommer, da der
er forholdsvis få karterings- og oplagspladser. Manglende karterings- og oplagspladser
kan derfor øge transportomkostningerne. Se i øvrigt under 3.5, deltræ E.
Ingen afgift på deponering af forurenet jord i specialdepot"
Forurenet jord til deponering i specialdepot er fritaget for afgifter i henhold til
Affaldsafgiftsloven13. Det betyder, at det kan
være økonomisk attraktivt at deponere jord frem for at genanvende den. Deponering af
(øvrigt) affald koster pt. (juli 2001) 375 kroner pr. ton i statsafgift. Dertil kommer,
at der på nogle deponeringsanlæg kun skal svares et lavt deponeringsgebyr til drift etc.
af anlægget, hvorfor det kan være attraktivt at deponere jorden frem for at genanvende
den.
Det er dog ikke alt jord, der vil være egnet til genavendelse, uanset om der er
gennemført en rensning af den. På grund af forureningens omfang og karakter må jorden
derfor deponeres.
Små afgifter på råstoffer"
Afgifter på råstoffer som f.eks. grus er forholdsvis små (5 kroner pr.
kubikmeter), hvilket kan være en medvirkende årsag til, at det er mindre attraktivt at
anvende forurenet og renset jord frem for at anvende primære råstoffer.
Prisen på ren jord er lav"
Det kan være en hindring for genanvendelsen, at der er store mængder ren
overskudsjord til rådighed, og at prisen på ren jord normalt er lav.
3.2 Deltræ B - Aftagere anvender de materialer, de plejer
En barriere for at anvende forurenet og renset jord er, at de potentielle aftagere af
jorden har en tendens til at bruge de materialer, de er vant til at benytte. Det kan være
vanskeligt at ændre vaner og erstatte kendte materialer med nye og ukendte materialer. I
Figur 6 er deltræ B vist, og efterfølgende er problemerne i de enkelte grene af træet
gennemgået.
Se her!
Figur 6
Deltræ B forurenet og renset jord
Ikke kendskab til genanvendelsesmuligheder"
Det er identificeret som en væsentlig barriere, at potentielle aftagere ikke har
kendskab til mulighederne for at anvende forurenet og renset jord frem for de materialer,
de plejer at bruge eller at kendskabet er så perifert, at det ikke overvejes
seriøst, når bygge- og anlægsprojekter igangsættes.
Dette kan skyldes, at der mangler eksempler på og information om, indenfor hvilke
områder og aktiviteter forurenet og renset jord er velegnet. Men det kan også skyldes,
at der hverken fra myndighedsside eller fra brancheforeningernes side gøres nok for at
rette opmærksomheden mod området.
Ikke krav om genanvendelse"
En anden årsag til, at potentielle aftagere ikke skifter fra de traditionelle
materialer til forurenet og renset jord, kan være, at de ikke bliver mødt med krav om at
skulle erstatte brugen af rene og primære råstoffer med forurenet og renset jord.
Miljømyndighederne har med det nuværende lov og regelsæt indenfor miljøområdet ikke
mulighed for at stille krav om genanvendelse af forurenet eller renset jord.
Ligeledes er der ikke i byggeloven krav om, at der så vidt muligt skal genanvendes
jord eller i det hele taget udarbejdes jordbalancer ved planlægning af projekter.
Ønsker ikke at genanvende renset og forurenet jord"
En række potentielle aftagere ønsker givetvis ikke at bruge jord, der er eller
har været forurenet.
Dette kan skyldes, at aftagerne er konservative i deres handlinger, og at det kræver
en øget indsats at skifte materiale. Der skal måske planlægges længere tid i forvejen,
så det sikres, at materialerne er til rådighed, når de behøves, eller det vil være
nødvendigt at henvende sig til andre leverandører, end dem man plejer at anvende.
Samtidig er papirgangen og administrationen anderledes. Dette kan betyde, at nogle
aftagere på denne baggrund vælger at gøre, som de plejer.
For nogle potentielle aftagere kan det være et valg, at de (udfra en miljømæssig
betragtning) ikke ønsker at erstatte anvendelsen af rene eller primære råstoffer med
forurenet eller renset jord på deres ejendom. Hvilket kan skyldes, at de ikke ønsker at
tilføre yderligere mængder af forurenet jord til et areal eller risikere, at arealet
kortlægges i henhold til jordforureningsloven. Se figur 7, deltræ C.
For nogle kommuner kan det være en politisk beslutning, at kommunen vil tilstræbe at
holde den forurenede jord på et begrænset antal (store) lokaliteter for at sikre, at der
er et samlet overblik over placeringen, og at opblanding med ren jord så vidt muligt
ønskes undgået. For eksempel er der uheldige erfaringer med brug af slagger på f.eks.
stisystemer, hvor det efterfølgende har vist sig, at en del af slaggernes indholdsstoffer
kan udvaskes. Mængden af slagge kan være relativ beskeden, men da slaggen er lagt over
store arealer, hvor den er blevet opblandet med jord, og da man ikke kan sortere slaggen
fra jorden igen, har det dermed resulteret i unødigt store mængder forurenet jord. Det
samme vil være problemet, uanset om der udvaskes skadelige indholdsstoffer fra slaggen,
idet jorden fra et sådant område ikke længere kan betegnes som ren på grund af den
iblandede slagge.
Det kan også være en politisk beslutning i kommunerne, at forurenet jord fra egen
kommune ikke ønskes eksporteret til andre kommuner og omvendt.
En række forhold betyder, at det opleves som besværligt eller umuligt at anvende
jorden. Det kan skyldes jordens indholdsstoffer, samt at jordens tekniske egenskaber ikke
nødvendigvis lever op til de krav, der stilles ved konkrete projekter. Deltræ C, der
viser problemerne forbundet med jordens kvalitet og struktur, er vist i Figur 7.
Problemerne er nærmere beskrevet i det følgende.
Se her!
Figur 7
Deltræ C forurenet og renset jord
Mangler leveringsbeskrivelser og standardnormer for jord"
Et problem ved at genanvende forurenet og renset jord er bl.a., at der på nogle
områder mangler leveringsbeskrivelser og standardnormer, der kan anvendes til at give en
entydig klassificering af jorden. Det kan være af afgørende betydning for bygge- og
anlægsprojekter, at krav og specifikationer overholdes. Usikkerhed om, hvilken teknisk
klassificering jorden har, kan betyde, at nogle aftagere vælger kendte materialer.
Jorden er ikke egnet"
I nogle situationer har jorden en kvalitet, der betyder, at den ikke er egnet til
et konkret projekt.
Dette kan skyldes flere forhold. Eksempelvis kan jorden være så kraftigt forurenet
eller indeholde forureningskomponenter (f.eks. tungmetaller) i et sådant omfang, at det
med de nuværende rensemetoder vil være for dyrt og uhensigtsmæssigt at rense jorden
sammenholdt med den miljøgevinst, der opnås ved rensningen.
En anden hindring for at anvende jorden kan være, at jorden fra jordrenseanlæg og
karteringspladser ikke er tilstrækkeligt godt beskrevet, så nogle aftagere fravælger
den forurenede og rensede jord på grund af usikkerhed om jordens geotekniske egenskaber.
Jordens struktur kan være ødelagt på grund af renseprocessen, hvor jorden f.eks. er
tilført vand, organiske hjælpestoffer i form af halm eller sigterester fra
komposteringsanlæg. Sådanne tilsætninger kan gøre ellers anvendelig jord uegnet som
f.eks. konstruktionsjord i forbindelse med vejbygning, hvor det er vigtigt, at jorden har
specifikke geotekniske egenskaber.
Opbevaring uden overdækning eller opbevaring, hvor der ikke er taget højde for at
opbygge det midlertidige depot hensigtsmæssigt, kan også medvirke til, at jordens
struktur ændres, og jorden enten bliver for fugtig eller udtørrer. I sådanne tilfælde
ville jorden måske kunne anvendes, da den blev gravet op, men er på grund af
opbevaringsformen ikke længere egnet. Hvorvidt jordens struktur forringes ved opbevaring
uden overdækning vil dog afhænge af årstiden, den tekniske opbygning af depotet og af,
hvor længe jorden opbevares.
Ikke troværdighed om jordens kvalitet"
I nogle tilfælde fravælger potentielle aftagere den forurenede og rensede jord
på grund af usikkerhed om jordens kvalitet. Dette vil især være en barriere for at
anvende renset jord i forbindelse med beboelsesejendomme, hvor beboerne ikke vil være
trygge ved at færdes på jord, der har været forurenet.
Et andet problem er, at der blandt de aktører, der professionelt håndterer forurenet
og renset jord, i nogle tilfælde er tvivl om jordens reelle kvalitet, også selvom jorden
er blevet analyseret.
Der er gennemført forsøg med at lade jordprøver fra samme parti jord analysere på
forskellige analyselaboratorier. Der var store variationer i analyseresultaterne14. Akkrediterede laboratorier anvender forskellige
analysemetoder for f.eks. PAHer. En del laboratorier oplyser desuden kun
totalkulbrintekoncentrationen i stedet for indholdet af kulbrinter fordelt på
kædelængdegrupper, som anbefalet i Miljøstyrelsens vejledning. Et af problemerne kan
være, at det ved bestilling af analyser ikke præciseres, hvilken metode der ønskes
anvendt, samt hvordan resultaterne skal præsenteres. Endelig kan det ikke udelukkes, at
der sker fejl ved analyseringen.
Usikkerhed om analyseresultaternes kvalitet kan bevirke, at nogle aftagere fravælger
forurenet og renset jord, da de ikke vil risikere at få jord, der er mere forurenet, end
analyserne umiddelbart viser.
Et forhold, der også skaber tvivl om jordens kvalitet, er, at prøvetagningen ikke
altid er repræsentativ for hele jordpartiet. Dette kan skyldes, at der udtages for få
prøver, eller at retningslinierne for prøvetagning ikke er gode nok. En anden mulighed
er, at kravene til prøvetagning ikke er kendt af alle, der udtager jordprøver.
Antallet af prøver og analyser holdes som regel på et minimum, fordi
analyseomkostningerne er høje. Da der ikke anvendes statistiske vurderinger ved
prøvetagningen, er det svært at dokumentere, om analyseresultaterne reelt er
repræsentative for den pågældende jordmængde. Endelig kan der forekomme hot-spots,
der kun lader sig fange ved et meget fintmasket prøvetagningsprogram.
Reelt vil jordens renhed i mange tilfælde bedst kunne beskrives ved en angivelse af en
sandsynlighed, der beregnes på baggrund af prøvetagningen og analysemetoderne.
Lovgivningen er uklar"
Når potentielle aftagere fravælger forurenet og renset jord, kan det efter
arbejds- og følgegruppen og skyldes, at lovgivningen i nogle tilfælde opleves som uklar.
Som eksempler kan nævnes det noget sammensatte lovkompleks, som udgøres af bl.a.
Miljøbeskyttelsesloven15, Bekendtgørelse om
genanvendelse af restprodukter og jord til bygge- og anlægsarbejder16, Lov om forurenet jord17,
Bekendtgørelse af lov om afgift af affald og råstoffer18
samt Affaldsbekendtgørelsen19. Brugen af ikke
helt ens definitioner eller manglen på definitioner kan virke forvirrende og kan betyde,
at nogle aftagere vælger andre materialer frem for skulle forholde sig til et kompliceret
og måske uigennemskueligt regelsæt. Som eksempel kan nævnes, at mens
jordforureningsloven og genanvendelsesbekendtgørelsen forholder sig til jordens indhold
af skadelige stoffer ved beslutninger om genanvendelse, forholder skattelovgivningen ved
afgørelser om afgiftsbetaling sig til, hvorvidt jorden indeholder stoffer/materialer -
uanset arten (fx rene mursten, kartoffelstykker m.m.).
Kan medføre værdiforringelse af ejendom eller grund"
Nogle aftagere ønsker ikke at modtage forurenet jord, da ejendommen eller arealet
dermed kortlægges som værende forurenet. Dette kan betyde værdiforringelse af ejendom
eller grund. Jorden er kortlagt, og grundejeren vil (også ved ejerskifte) være bekendt
med forureningen og have ansvaret herfor.
Jord, der er renset til forureningskategori 1, kan dog anvendes uden, at ejendommen
kortlægges.
En årsag til, at der ikke i højere grad anvendes forurenet og renset jord, kan være,
at sagsbehandlingen hos myndighederne kan virke som en barriere på potentielle aftagere.
Identificerede problemer i forbindelse med myndighedsbehandlingen er vist i
Figur 8, Deltræ D. Efterfølgende er problemerne angivet i
træets grene beskrevet nærmere.
Se her!
Figur 8
Eltræ D forurenet og renset jord
Mangler koordinering mellem miljø- og skattemyndigheder"
Det opleves af nogle aktører problematisk, at der ikke altid er koordinering
mellem miljø- og skattemyndighederne.
Opfattelsen af, hvad eksempelvis forurenet jord, ren jord, renset jord og genanvendelse
af jord dækker og indebærer, er efter nogle af aktørernes opfattelse ikke altid ens hos
de to myndigheder.
Det er således af arbejds- og følgegruppen blevet fremført, at de to myndigheder i
nogle tilfælde træffer afgørelser på forskelligt grundlag, og at afgørelserne ikke
altid er i overensstemmelse med hinanden. Dette betyder, at nogle aftagere fravælger
forurenet og renset jord, da de belært af erfaringer forudser en langstrakt
og kompliceret sagsbehandling.
Lang sagsbehandlingstid"
Generelt kan der hos både kommuner og amter forekomme lange sagsbehandlingstider,
hvilket betyder, at det tidsmæssigt er vanskeligt eller umuligt at anvende forurenet
eller renset jord. I forvejen kræver brug af forurenet jord, at der gennemføres et
tidskrævende analyseprogram, og at jorden eventuelt renses før brug.
Ved større projekter f.eks. motorvejsbyggerier vil der ofte være bedre
mulighed for at forudsige jordmængderne og planlægge håndteringen, hvilket betyder, at
sagsbehandlingstiden for sådanne projekter ikke vil være så stor en barriere, som den
vil være for små projekter.
En aftager skal bruge jorden, når det passer i det enkelte projekt, og kan ikke vente
i måneder på, at myndighederne behandler den pågældende sag. I en sådan situation vil
aftageren være nødt til at vælge andre materialer. Der mangler således en form for
standardgodkendelser" for bestemte projekttyper til at anvende bestemte typer
af jord.
Den tidskrævende sagsbehandling skyldes flere forhold, bl.a. at genanvendelse af
forurenet jord kræver omfattende sagsbehandling i forbindelse med udarbejdelse af
tilladelse efter miljøbeskyttelseslovens § 19 eller kap. 5, med tilhørende
klagefrister, og at det i nogle tilfælde vil være nødvendigt at gennemføre en
VVM-screening eller vurdering efter reglerne i samlebekendtgørelsen20. I nogle amter er der endvidere truffet beslutning om, at
sådanne tilladelser i et vist omfang skal behandles af politikerne i det pågældende
amt.
Den tidskrævende sagsbehandling kan også skyldes, at myndighederne har for få
ressourcer til behandling af denne type sager, og at de eksisterende arbejdsgange er for
tidskrævende. Behandlingen af denne type sager skal også prioriteres i forhold til
sagsbehandlingen af andre sager, og dermed kan det være et spørgsmål om, hvilke sager
der skal behandles først.
En lang sagsbehandling kan også skyldes, at myndighederne ikke i første omgang har
fået de rigtige oplysninger af entreprenøren, der i øvrigt kan være usikker på,
hvilke muligheder der er for at genanvende, og på hvorledes sagen skal forløbe mellem de
involverede kommuner, amter, skattemyndigheder m.fl.
Uensartet brug af afgifter i told- og skatteregionerne"
Når forurenet jord deponeres på andre lokaliteter end et specialdepot, betales
der statsafgift ved deponeringen. Et problem ved at anvende den forurenede eller rensede
jord er, at de forskellige told- og skatteregioner ikke i alle tilfælde bruger afgifter
på deponering/anvendelse af jord på samme måde. Der er f.eks. et tilfælde, hvor en
region har vurderet, at der skal betales afgift af jord placeret på baggrund af en
tilladelse efter miljøbeskyttelseslovens21 §19,
mens det i andre regioner ikke er tilfældet. Dette skaber forvirring og usikkerhed om de
økonomiske konsekvenser af at anvende jorden.
Uensartet administration fra kommune til kommune og fra amt til amt"
En barriere for at anvende forurenet eller renset jord er, at kommunerne ikke
administrerer på samme måde. Det kan medføre, at sagsgangen bliver besværlig for en
entreprenør, når der skal ske transport af jord over kommunegrænser.
Den forskellige administrationspraksis kan dels skyldes, at kommunerne ikke har samme
arbejdsrutiner, men også at regler og lovgivning tolkes forskelligt. En anden mulighed
kan være, at kommunerne har forskellige miljømålsætninger, og dermed har forskellige
mål for, hvordan jord skal håndteres.
Den samme problematik, som den der er skitseret for kommunerne, gælder ligeledes for
amterne. Det kan være vanskeligt for aftagerne at skulle håndtere forskellige regler og
retningslinier fra flere forskellige amter.
Ud over forskellige arbejdsrutiner og forskellig tolkning af regler og love, kan nogle
amter have vanskeligheder ved at udpege områder, hvor jorden kan anvendes, idet der skal
tages hensyn til grundvandsressourcer og til den øvrige arealanvendelse.
En af årsagerne til, at der ikke genanvendes nok" forurenet og renset jord,
kan være, at de mængder jord, der produceres", langt overstiger de mængder,
der er mulighed for at genanvende. Problemer og årsager, der er knyttet til udbud og
efterspørgsel af jord, er vist i Figur 9. Problemerne er nærmere beskrevet i den
efterfølgende tekst.
Se her!
Figur 9
Deltræ E forurenet og renset jord
Der mangler store projekter, der kan aftage jord"
En barriere for at få afsat store mængder forurenet og renset jord kan være, at der
ganske enkelt ikke er nok bygge- og anlægsaktiviteter af en tilstrækkelig størrelse,
der kan aftage de store jordmængder.
Der produceres unødigt store mængder jord med et højt
forureningsniveau"
En anden årsag til problemerne kan være, at de jordmængder, der bliver klassificeret
som værende forurenet, i nogle tilfælde både er større end nødvendigt, og har et
højere forureningsniveau end nødvendigt.
Dette kan skyldes, at jorden ikke altid kildesorteres eller holdes adskilt med hensyn
til graden af forurening med genanvendelse som mål. Ved at blande lettere forurenet jord
(og i nogle tilfælde måske ren jord) med kraftigere forurenet jord vil mængden af jord,
der klassificeres som værende forurenet, blive unødig høj.
I nogle tilfælde er det nødvendigt at opbevare jorden, før den kan anvendes. En af
barriererne for at holde jorden adskilt i de forskellige forureningskategorier er, at de
nuværende karterings- og oplagspladser ikke dækker behovet. Antallet af karterings- og
oplagspladser er begrænsede. Nogle af pladserne er desuden for små, og måske placeret
uhensigtsmæssigt i forhold til, hvor jorden produceres og afsættes.
Samtidig vil det specielt når der er tale om mindre jordmængder og mindre
projekter betyde forholdsvis store omkostninger at skulle håndtere flere
forskellige fraktioner af jord. I nogle tilfælde vil jorden derfor ikke blive
kildesorteret eller holdt adskilt, da der ved sammenblanding kan spares på f.eks.
antallet af containere eller biler til at transportere jorden.
En anden årsag til, at der sker sammenblanding af jord af forskellig forureningsgrad,
kan være, at der hos den ansvarlige ikke er tradition for at separere jorden.
Der er ikke krav i lovgivningen om, at jord med forskellig forureningsgrad fra det
samme gravearbejde skal kildesorteres og holdes adskilt (paragraf 9 i
genanvendelsesbekendtgørelsen). Ved sammenblanding af forurenet jord med mindre forurenet
jord, skal jorden bedømmes efter den mest forurenede del.
Ikke muligt at få jorden på det rigtige tidspunkt"
En vigtig forudsætning for at kunne genanvende forurenet og renset jord er, at jorden
er til stede i de rette mængder og kvaliteter på det rigtige tidspunkt.
Det opleves som en barriere, at brugen af forurenet og renset jord ofte er forbundet
med lang sagsbehandlingstid hos myndighederne, se deltræ D.
Samtidig er det problematisk, at der ikke sker en koordinering mellem udbud og
efterspørgsel. Det kan være meget ressourcekrævende for den enkelte aftager at skulle
undersøge, hvilke mængder der er til rådighed ved hvert enkelt projekt endsige
identificere, hvor der er projekter i gang, der producerer overskudsjord. Der vil derfor
ofte blive valgt andre og mere lettilgængelige materialer.
der ikke nogen forundersøgelser, der kan kvantificere de mængder af forurenet jord,
der skal fjernes i forbindelse med planlægning af større anlægsarbejder. Ligesom det
ikke tidligt i planlægningen vurderes, hvilke mængder af forurenet og renset jord, der
ville kunne anvendes undervejs i projektet.
Der mangler således en form for jordbørs, der kan sikre, at potentielle aftagere på
en nem og effektiv måde kan få et overblik over, hvilke mængder og kvaliteter af
forurenet og renset jord der findes i Danmark.
13 |
Bekendtgørelse nr. 570 vedr. lov om afgift af affald og råstoffer. |
|
14 |
Falstrup, Gitte og Bent Thomsen: Kvaliteten af analyseresultater
for PAH og kulbrinter på jordprøver. Dansk Vejtidsskrift, nr. 11, 2000. |
|
15 |
Lov nr. 698 af 22. september 1998 om miljøbeskyttelse. |
|
16 |
Bekendtgørelse nr. 655 af 27. juni 2000 om genanvendelse af restprodukter
og jord til bygge- og anlægsarbejder |
|
17 |
Lov nr. 370 af 2. juni 1999 om forurenet jord |
|
18 |
Lov nr. 570 af 3. august 1998 om afgift af affald og råstoffer |
|
19 |
Bekendtgørelse nr. 619 af 27. juni 2000 om affald. |
|
20 |
Bekendtgørelse nr. 428 af 2. juni 1999 om supplerende regler i medfør af
lov om planlægning. |
|
21 |
Lov nr. 698 af 22. september 1998 om miljøbeskyttelse. |
Ligesom det var tilfældet ved udarbejdelsen af problemtræet for forurenet og renset
jord, er det målet med et problemtræ for ren jord at beskrive forskellige årsags- og
virkningssammenhænge, der er medvirkende til, at der ikke genanvendes nok ren jord.
Problemtræets udgangspunkt er således igen kerneproblemet. Herfra forgrenes træet i
mulige årsager til kerneproblemet. På denne måde opnås der en systematisk skitsering
af årsagerne til, at der ikke genanvendes den ønskelige mængde ren jord. Kerneproblemet
i forbindelse med barrierer for genanvendelse af ren jord er defineret som; "Der
genanvendes ikke nok ren jord".
Problemtræet er udarbejdet på baggrund af de problemer og barrierer for genanvendelse
af ren jord, der har været fremlagt af og diskuteret med projektets arbejds- og
følgegruppe.
Kerneproblemet er i forbindelse med genanvendelse af ren jord indkredset til at
omhandle fire problemområder; Manglende økonomisk incitament, Jorden er ikke egnet,
Manglende troværdighed til jordens "renhed" og Manglende aftagere.
Hvert deltræ er efterfølgende underinddelt i yderligere barrierer.
Figur 10
Deltræ 0 ren jord
Kerneproblemet og det andet niveau med fire deltræer fremgår af Deltræ 0. De fire
deltræer er kaldt deltræ A til D. I det følgende beskrives og uddybes de enkelte kasser
i deltræerne A til D. De væsentligste barrierer er markeret med en kraftigere ramme. De
væsentligste barrierer er udpeget på grundlag af diskussioner i arbejds- og
følgegruppen. Det samlede problemtræ fremgår af bilag B.
Beskrivelserne er koncentreret om de væsentligste barrierer, ligesom det kun vil være
disse, der senere overføres til måltræet.
Der er ikke nogen økonomisk gevinst ved at aftage og genanvende ren jord. En sådan
gevinst kunne enten bestå i, at det økonomisk er en fordel at anvende ren jord frem for
andre primære råstoffer, eller at der er en eller anden form for belønning for at
tænke utraditionelt med hensyn til anvendelsen af jord i bygge- og anlægsprojekter. I
Figur 11 er deltræ A vist.
Figur 11
Deltræ A ren jord
Små afgifter på råstoffer"
Jorden skal konkurrere med andre råstoffer ved genanvendelsen. Ofte vil
traditionelle og kendte materialer blive valgt frem for det mere ukendte materiale, som
jorden er jf. beskrivelserne i deltræ B. Afgifterne på primære råstoffer
svarende til 5 kr. pr. m3 er så lav, at det ikke giver incitament til
at tænke mere utraditionelt, og dermed kaste sig ud i anvendelse af andre materialer, der
eventuelt er usikkerhed om.
Store transportomkostninger"
Transportomkostningerne kan være en barriere for anvendelse af ren jord, da der
ofte ikke vil være mulighed for at afsætte jorden lokalt.
I nogle tilfælde vil jorden kunne køres direkte til anvendelsesstedet, mens
anvendelsen af ren jord i andre tilfælde vil fordyres ved, at der endnu ikke er oprettet
tilstrækkeligt med karteringspladser og oplagspladser, og at pladserne ofte er for små.
Det betyder, at der i forbindelse med større projekter eventuelt skal hentes jord på
flere lokaliteter.
Den manglende tilstedeværelse af karteringspladser kan være et problem ved mindre
projekter, hvor det ikke er muligt at opbevare jorden på selve lokaliteten. Her fordyrer
det projektet at skulle transportere jorden langt væk for senere at skulle bringe den
tilbage igen.
En barriere for ikke at genanvende ren jord kan være, at jorden ikke er teknisk egnet.
Jorden graves ofte ikke op på et tidspunkt, hvor det er planlagt, at den skal anvendes et
andet sted. Den skal derfor opbevares indtil, der er mulighed for senere anvendelse.
Årstiderne indvirker på jordens beskaffenhed om sommeren er der tendens til,
at jorden tørrer ud, mens den på andre tider af året kan være for våd. I Figur 12 er
deltræ B vist. Træets grene gennemgås nedenfor.
Figur 12
Deltræ B ren jord
Jordens egenskaber er ikke beskrevet"
En barriere for genanvendelse af ren jord er, at visse jordtyper ikke kan
genanvendes på opgravningsstedet. Det er ikke alle typer jord, der egner sig til
genindbygning, og der mangler beskrivelse af det enkelte jordpartis egenskaber, der kan
klargøre, om det er velegnet. Der mangler således leveringsbeskrivelser eller
standardnormer for jorden til at give en entydig beskrivelse af materialet, og hvad det er
egnet til på linie med deklarationer på bl.a. primære råstoffer. Den manglende
beskrivelse gør det svært for potentielle aftagere at hente det materiale, der kan
anvendes i de enkelte projekter. Resultatet vil ofte være, at der i stedet vælges
traditionelle og kendte materialer med entydige beskrivelser.
Opbevaringsformen ødelægger jordens struktur"
Netop opbevaringen kan være kilde til, at den rene jord efterfølgende ikke er
egnet til genanvendelse til konkrete projekter. Opbevaringsformen kan i løbet af ganske
kort tid være årsag til, at jordens struktur ændres og ødelægges, og den rene jord
dermed bliver uegnet til anvendelse til nogle formål. En af årsagerne er, at der mangler
overdækket lagerkapacitet til jord i tilstrækkeligt omfang, og at der mangler
retningslinier for, hvordan jorddepoter opbygges.
En barriere for, at der bliver genanvendt ren jord, er, at der ikke er troværdighed om
jordens "renhed". Det er således usikkerhed om, hvilke uafdækkede forurenende
stoffer, der evt. kan være i et parti "rent" jord. Deltræ C er vist i Figur 13
.
Figur 13
Deltræ C ren jord
Prøvetagning er ikke repræsentativ"
Der er i forbindelse med analyseresultater af jord eksempler på, at
analyseresultater af det samme læs kan variere, så jorden kan skifte fra at være ren
til stærkt forurenet afhængig af, hvilke analyseresultater der lægges til grund for
vurderingen af jordens forureningstilstand. Disse forskelle skyldes, at kan være
vanskeligt eller uoverkommeligt at tage repræsentative prøver. Prøvetagningen bliver
således ikke altid repræsentativ for hele jordpartiet.
Når der tages prøver til analyse af jordens indholdsstoffer, bliver prøverne ikke
taget på baggrund af statistiske vurderinger. Der tages i mange tilfælde ikke
tilstrækkelig mange prøver for at få afdækket jordens indhold af uønskede stoffer.
Desuden findes retningslinierne for prøvetagning ikke gode nok med hensyn til at sikre en
dækkende prøvetagning.
Den ikke-dækkende prøvetagning bunder ofte i forhold som manglende indsigt i
vigtigheden af rigtig prøvetagning, manglende krav til prøvetagningen fra myndigheder,
samt at omkostninger i forbindelse med prøvetagning og analyse er høje og dermed kan
være belastende for nogle projekter. Endelig kan det prøvetagningsmæssigt være ganske
uoverkommeligt at afdække hot-spots. Reelt kan prøvetagningen og analyseringen i
mange tilfælde kun sige noget om, med hvor stor sandsynlighed det pågældende parti kan
klassificeres som tilhørende en given forureningskategori.
"Store variationer i analyseresultater af samme parti jord"
Delvis som resultat af de ovenstående problemer i relation til den manglende
troværdighed til jordens kvalitet, men også begrundet i uensartede analysemetoder og
mulige fejl ved analyseringen kan der være store variationer i analyseresultaterne af
samme parti jord. Dette er medvirkende til, at der kan være manglende troværdighed til,
at jorden er ren.
Det er arbejds- og følgegruppens opfattelse, at der er så tilstrækkelige mængder
med ren jord, at der ikke er nok aftagere til jorden. Men overskuddet af jord er ulige
mellem de forskellige landsdele. I Nordjylland er eksempler på, at det ikke har været
muligt at skaffe jord nok til de store vejprojekter, mens der på Sjælland er så
rigeligt med ren overskudsjord, at jorden kan fås for, hvad det koster at laste den på
lastbiler og transportere den. På Figur 14 er deltræ 5 vist. Barriererne angivet i
træets grene, behandles i det følgende.
Se her!
Figur 14
Deltræ D ren jord
Ingen koordinering mellem udbud og efterspørgsel"
En forudsætning for at kunne genanvende ren jord i bygge- og anlægsprojekter er, at
det er muligt at få de mængder jord, der skal bruges på de rigtige tidspunkter. Det er
for dyrt, hvis projekterne skal vente på, at materialerne bliver fremskaffet.
En barriere for anvendelse af ren jord er således, at der ofte mangler koordinering
mellem udbud og efterspørgsel. I forbindelse med større anlægsprojekter er der
eksempelvis sjældent overblik over, hvor eventuel overskudsjord kan afsættes, eller hvor
der tilsvarende er projekter i gang, der genererer overskudsjord, der eventuelt kunne
anvendes.
Der mangler en form for jordbørs, der kan sikre en central registrering af, hvilke
jordmængder og typer der er til rådighed, samt hvor de er tilgængelige. Det
sikres ikke, at jorden ikke bliver opbevaret unødigt med mulighed for, at jordens
struktur ødelægges inden afsætning se deltræ A i Figur 11.
En anden barriere i forbindelse med koordineringen mellem udbud og efterspørgsel er
manglen på karterings- og oplagspladser, der gør det vanskeligere at samle jorden på
centrale pladser se deltræ C.
Kan ikke konkurrere med andre produkter"
Når der ikke er nok aftagere til jorden, hænger det sammen med, at ren jord har
svært ved at konkurrere med de andre produkter, der traditionelt anvendes se
deltræ A.
Aftagere er ikke opmærksomme på mulighederne"
I nogle tilfælde kan der være genanvendelsesmuligheder, der ikke benyttes, fordi
bygherrer og entreprenører mangler viden og information om mulighederne for at anvende
jorden.
Svært at finde placeringsmuligheder for jorden"
Netop fordi der i nogle områder er rigeligt med ren jord, kan det være svært at
finde placeringsmuligheder for jorden. Dette kan eventuelt skyldes, at der er forskellig
administrationspraksis i amterne imellem.
Det er således i arbejdsgruppen fremført, at der kan være store forskelle amterne
imellem med hensyn til at give tilladelse til at anvende ren jord som opfyld i tidligere
råstofgrave. I lovgivningen22 er der fastlagt
forholdsvis stramme begrænsninger for anbringelse af jord i råstofgrave eller tidligere
råstofgrave.
Der kan desuden være begrænsninger i forhold til hensynet til grundvandsinteresser
eller øvrig arealanvendelse, hvor troværdigheden til, hvorvidt jorden er ren eller ej,
har betydning se deltræ B i Figur 12.
Mængderne er for store"
En af årsagerne til, at der ikke aftages tilstrækkelige mængder ren jord, er, at de
mængder, der "produceres", langt overstiger de muligheder, der er for at
genanvende jorden.
Det kan således være en barriere for at få genanvendt nok ren jord, at der f.eks.
ikke er nok bygge- og anlægsaktiviteter af en tilstrækkelig størrelse, der kan aftage
de store jordmængder.
Ikke krav om genanvendelse"
En anden årsag til, at der ikke aftages nok ren jord, kan være, at potentielle
aftagere ikke mødes med direkte krav om at skulle bruge jorden. Der er således ingen
lovkrav om, at det i forbindelse med udbud skal være en betingelse, at der skal
genanvendes ren jord ved bygge- og anlægsarbejder. Der er heller ikke krav f.eks. i
byggeloven om, at der skal udarbejdes jordbalancer i forbindelse med byggerier, og at der
skal genanvendes jord i projekter
22 |
Lov nr. 370 af 2. juni 1999 om forurenet jord. |
Med baggrund i de barrierer, der i de foregående kapitler blev udpeget som årsager
til, at der ikke genanvendes nok forurenet, renset og ren jord, er der udarbejdet et
måltræ.
De mange sammenfaldende barrierer mellem henholdsvis problemtræet for forurenet og
renset jord og problemtræet for ren jord har betydet, at det er valgt at samle træerne i
ét måltræ i stedet for at bibeholde to træer. Måltræet omfatter således
handlemuligheder for øget genanvendelse af forurenet, renset og ren jord.
Måltræet afspejler kun de barrierer, der blev kortlagt i problemtræerne (de
barrierer, hvor kasserne blev markeret med en kraftigere ramme), og som af arbejds- og
følgegruppen er blevet prioriteret som væsentlige. I måltræet er barriererne vendt til
positive og ønskværdige tilstande eller mål.
Når det ikke er alle barrierer, der vendes til mål, skyldes det, at en række
barrierer af følgegruppen er vurderet som værende af mindre betydning. Prioriteringen er
gennemført på grundlag af diskussioner i arbejds- og følgegruppen, og de prioriterede
problemtræer er efterfølgende forelagt for grupperne.
Målene danner udgangspunkt for en række handlemuligheder, der kan medvirke til, at
barriererne for at genanvende forurenet, renset og ren jord overvindes eller mindskes.
Handlemulighederne eller initiativerne er baseret på de diskussioner og forslag, der er
fremkommet i forbindelse med projektets følgegruppemøder samt på kommentarer fra
arbejds- og følgegruppen undervejs i forløbet.
I de opstillede handlemuligheder er der ikke taget stilling til de politiske,
administrative og økonomiske barrierer, der kan være forbundet med gennemførelsen. Det
har i første omgang været ønsket at få alle løsningsmuligheder lagt frem uden
forbehold om, hvorvidt de kan gennemføres eller ej. Nogle mål kan derfor umiddelbart
forekomme urealistiske, mens andre kan virke selvfølgelige og måske allerede er
igangsat i andre sammenhænge. Forslagene skal således alene betragtes som oplæg til
handlemuligheder, der kan forkastes eller arbejdes videre med. I kapitel 6 er de mest
centrale handlemuligheder yderligere diskuteret.
Kernemålet og det første niveau med fem del-måltræer fremgår, af delmåltræ 0. De
fem del-måltræer benævnes måltræ A til E og omhandler målområderne; Økonomiske
incitamenter, Anvendelse af andre materialer, Jordens kvalitet og struktur,
Myndighedsbehandling og Udbud og efterspørgsel. De kasser i måltræerne,
der er markeret med raster, dækker både forurenet, renset og ren jord, hvorimod de
kasser, der ikke er markeret med raster, kun dækker forurenet og renset jord. Det samlede
måltræ er vist i bilag C.
Figur 15
Måltræ 0 - Øverste del
Nedenfor beskrives de opstillede mål og handlemuligheder for måltræerne A til E.
Sidst i kapitlet er de foreslåede handlemuligheder for overskuelighedens skyld samlet i
et skema.
5.1 Måltræ A Der er et økonomisk incitament til at
genanvende jord
Det må antages, at tilstedeværelsen af et økonomisk incitament til at genanvende
jord, vil fremme genanvendelsen af forurenet, renset og ren jord. Der vil være
forskellige muligheder for at udmønte et sådant incitament. Mulighederne kan omfatte
direkte eller indirekte tilskud, hvor f.eks. en øgning af afgifterne på råstoffer eller
indførelse af afgift på deponering af forurenet jord på specialdepot kan gøre det
langt mere attraktivt at genanvende jorden. Nedenfor i Figur 16 er måltræ A vist.
Efterfølgende beskrives de enkelte dele af træet.
Figur 16
Måltræ A
Genanvendelse belønnes"
Hvis genanvendelse ønskes belønnet, kan det bl.a. ske ved, at der skabes et
økonomisk incitament til at genanvende forurenet, renset eller ren jord.
En mulighed for at fremme genanvendelse af disse materialer kan være at øge den
afgift, der er på de råstoffer, der traditionelt anvendes i bygge- og anlægsprojekter.
I en del projekter vil råstofferne stort set uden problemer kunne erstattes af jord. En
(betragteligt) øget afgift på råstoffer, kan eventuelt skabe et økonomisk incitament
til at tænke i utraditionelle materialer og til at skifte materialetype i denne form for
projekter.
Transportomkostningerne er begrænsede"
Transportafstanden er en væsentlig parameter for at finde den optimale miljømæssige
løsning ved genanvendelse. Ved at minimere transportafstanden opnås, ud over den
miljømæssige fordel, en begrænsning af de omkostninger, der er forbundet med transport.
En måde at gøre genanvendelse af jord økonomisk (og miljømæssigt) mere attraktivt, er
derfor at nedbringe omkostningerne til transport.
De samlede transportomkostninger skal vurderes fra opgravning over en evt. oplagring
til den endelige genanvendelse. Det er ikke tilstrækkeligt, at jorden kan oplagres
lokalt, hvis den efterfølgende kun kan anvendes fjernt fra dette sted.
Det betyder, at transportomkostningerne først og fremmest kan begrænses, hvis der er
lokale afsætningsmuligheder for den opgravede overskudsjord, og der samtidig er
tilstrækkeligt med lokale oplagspladser til anbringelse af jorden, før den atter
efterspørges.
Ved bygge- og anlægsprojekter kan den opgravede, lettere forurenede eller rene jord i
nogle tilfælde anvendes senere i projektet. Anvendelsen begrænses dog ofte af, at der
ikke vil være mulighed for oplagring af jorden på selve anlægsområdet. Overskudsjorden
skal derfor i første omgang fjernes fra byggepladsen og transporteres til oplags- eller
karteringsplads, indtil den skal tilbageføres eller eventuelt anvendes andetsteds. I den
situation vil det være af afgørende betydning, at der ikke er for langt til en
oplagsplads, så mellemdeponeringen ikke fordyres på grund af transportomkostninger.
Der har været arbejds- og følgegruppernes opfattelse, at der i øjeblikket er mangel
på oplags- og karteringspladser i hele landet. Der er derfor et behov for, at der
etableres flere lokale og regionale karteringspladser. Karteringspladser kan etableres af
kommunerne, af private virksomheder eller i et samarbejde - f.eks. i et fælleskommunalt
affaldsselskab. En forudsætning for etablering af pladserne er, at der udarbejdes
retningslinier i lokal- og regionalplaner for dette område, hvor både antallet og
placeringen af pladserne fastlægges.
Transportomkostninger i forbindelse med flytning af overskudsjord ved bygge- og
anlægsprojekter vil ofte kunne begrænses ved at gennemføre en god planlægning af
projektets jordstrømme inden projektstart. En god planlægning kan betyde, at jorden evt.
vil kunne køres direkte til genanvendelse uden en mellemliggende oplagring. Omlastning af
jord vil alt andet lige øge omkostningerne. En sådan planlægning må baseres på
kendskab til andre projekter, hvor der er mulighed for at anvende overskudsjord
kendskab som kommuner og amter med fordel vil kunne opsamle.
Hvis der ikke er mulighed for genanvendelse af jorden lokalt, kan et direkte tilskud
til bygherrer, der anvender overskudsjord, være med til at kompensere for
transportomkostninger. Det er uafklaret, hvordan et sådant tilskud i givet fald skulle
finansieres.
En yderligere mulighed for at begrænse transportomkostninger hænger også sammen med
en kort transportafstand til de jordrensningsanlæg, hvor den forurenede jord skal
behandles. Anlæggene skal derfor være placeret hensigtsmæssigt i forhold til de
lokaliteter, hvorfra der fremkommer de største mængder forurenet jord.
Afgift på deponering af forurenet jord på specialdepot"
Der vil være et økonomisk incitament til at genanvende den forurenede og rensede
jord, hvis deponering af jorden er mere omkostningskrævende, end det er tilfældet efter
den nugældende afgiftslovgivning. I dag betales der ikke afgift for at deponere forurenet
jord på et såkaldt specialdepot, hvilket kan betyde, at det kan være økonomisk
fordelagtigt at køre den forurenede og rensede jord på deponi frem for at skulle bruge
ressourcer på at finde et projekt, hvor den kan afsættes til genanvendelse. En afgift
på deponering af forurenet jord må antages at give et incitament til rensning og større
genanvendelse af jorden.
Hvis der lægges afgift på deponering af forurenet jord, skal det dog sikres, at
jorden kan renses/genanvendes, og at der ikke iværksættes kreative og uhensigtsmæssige
genanvendelsesprojekter alene med henblik på at undgå afgiften. Det vil heller ikke
være hensigtsmæssigt, hvis en evt. afgift medfører, at den forurenede jord bliver
ukontrolleret bortskaffet. Derved adskiller betingelserne for håndtering af jord sig ikke
væsentligt fra betingelserne for håndtering af affald. Det kan dog i mange tilfælde
være vanskeligt at skelne mellem forurenet og ren jord, hvorfor en omgåelse af reglerne
i form af ukontrolleret bortskaffelse måske er lettere, når det vedrører jord.
En ulempe ved afgiftspålæggelse ved deponering af forurenet jord kan være en
yderligere fordyrelse af oprensnings- og afværgeprojekter, som udføres i både
offentligt og i privat regi. Det kan i sidste konsekvens betyde, at der gennemføres
færre oprydninger.
Højere afgifter på råstoffer"
Råstoffer, som f.eks. grus, kan i nogle projekter erstattes af lettere forurenet,
renset eller ren jord. I nogle tilfælde vil den forurenede jord blot i mindre omfang
skulle oparbejdes, før den kan opfylde anvendelseskravene til specifikke projekter. Det
er dog langt fra alle primære råstoffer, der kan substitueres med genbrugsjord. Et
økonomisk incitament til at genanvende jord kan derfor være, at traditionelle råstoffer
som f.eks. grus bliver dyrere at anvende end den forurenede, rensede eller rene jord. Som
et middel til dette kan afgiften på råstoffer sættes op. En øget afgift på råstoffer
kan desuden begrundes med, at ressourcerne bevares bedre, at der vil ske mindre indgreb i
landskabsværdier m.m., samt at antallet af sårbare arealer som f.eks. frie
grundvandsspejl i råstofgravene begrænses.
Der er en lang tradition for at anvende bestemte materialer ved bygge- og
anlægsprojekter. Hvis denne tradition skal ændres, skal der informeres om mulighederne
for at anvende alternative materialer, og samtidig skal der oplyses om materialernes
egenskaber, så brugerne kan se, om materialerne opfylder de konkrete krav og
specifikationer, der stilles til dem.
For at muliggøre genanvendelse i større omfang kan det være nødvendigt, at den
forurenede og rensede jord oparbejdes. En oparbejdning kan f.eks. ske ved tilsætning af
grus, så jorden opfylder specifikationer og krav til forskellige indbygningsmaterialer.
En anden mulighed vil være udvikling af nye industrielle anvendelsesmuligheder for den
forurenede og rensede jord, så den f.eks. kan anvendes som indbygning i tag- eller
teglsten eller udnyttes i cementproduktion.
I Figur17 er måltræ B vist. Efterfølgende beskrives de enkelte dele af måltræet.
Figur17
Måltræ B
Udbredt kendskab til genanvendelsesmuligheder"
Information må antages at have en central plads, hvis genanvendelsen af jord skal
øges. Der kan være brug for:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om jordens egenskaber m.v. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om opbevaring |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om generelle genanvendelsesmuligheder |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om regler |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om afgifter |
Information skal være med til at øge kendskabet til, i hvilke typer af projekter
forurenet, renset og ren jord kan genanvendes. Der skal udarbejdes informationsmateriale
rettet mod de projekterende - f.eks. ingeniører og arkitekter, således at overvejelser
om genanvendelse af jord allerede indarbejdes i udbudsmaterialer.
Der skal desuden udarbejdes informationsmateriale rettet mod kommuner og amter. Sådant
materiale kan f.eks. udarbejdes i regi af Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen
evt. i samarbejde med de ovenstående parter. Materialet skal give inspiration til, hvad
jorden kan anvendes til, og hvilke genanvendelsesmuligheder der er. Informationsmaterialet
kan med fordel indeholde en række eksempler på, hvor jord er genanvendt med succes.
Herunder kan det beskrives, hvordan jordmaterialet kan anvendes ved hjælp af forskellige
teknikker, som f.eks. ved opbygning af sandwichlag i volde m.m.
En øget genanvendelse af jord vil antageligt også opnås, hvis kommunerne ved
behandlingen af hver sag på jordområdet informerer om og påpeger lokale eller regionale
muligheder for hel eller delvis genanvendelse af forurenet, renset og ren jord som
alternativ til deponering.
Byggesagsbehandlerne i kommunerne kunne inddrages med hensyn til vejledning af
bygherrer, entreprenører m.fl. om bortskaffelse af jord i forbindelse med byggesager.
Jord, der er blevet til affald, anvises i dag via anvisningsordninger i kommunerne. Det
er i følgegruppen blevet fremført, at etablering af kommunale indsamlingsordninger i
affaldsbekendtgørelsens forstand, muligvis ville kunne sikre en bedre styring af
jordstrømmene og dermed en større genanvendelse af jorden.
De enkelte kommuner skal løbende holde sig orienterede om projekter, hvor der skal
bortskaffes/genanvendes jord i større omfang. Oplysningerne kan dels komme fra
ansøgninger om byggetilladelser, gravetilladelser m.m. Desuden vil der gennem et
projektkatalog kunne skabes overblik over regionale projekter med mulighed for
genanvendelse af jord. Ved etablering af et projektkatalog skal kommunerne i givet fald
sørge for indberetning om større bygge- og anlægsarbejder i kommunerne til redaktionen
af et sådant katalog. Det kunne være amterne eller private organisationer, eventuelt i
et samarbejde, der stod for redigering og ajourføring af kataloget.
Ved at udarbejde lokale og/eller regionale projektkataloger over potentielle aftagere
vil det være muligt at gøre opmærksom på forskellige genanvendelsesmuligheder.
Katalogerne kan tage udgangspunkt i større offentlige byggeprojekter, der er kendskab til
gennem lokal- eller regionalplaner, men også private projekter, hvor der kan genanvendes
jord skal inddrages. Således kan der f.eks. tilføres forurenet og renset jord til
allerede kortlagte grunde, såfremt genanvendelsen sker på en miljø- og sundhedsmæssig
forsvarlig måde.
Et sådant katalog kan f.eks. være internetbaseret, og skal opdateres i takt med, at
der udarbejdes tillægs- eller nye lokal- og regionalplaner m.m. Projektkataloget vil evt.
kunne udarbejdes med Amtsrådsforeningen/Amternes Videncenter for Jordforurening som
koordinerende projektleder eller være en del af ovenstående katalog.
En informationsfolder om genanvendelse af forurenet og renset jord i ledningsgrave
rettet mod entreprenører og tekniske forvaltninger i kommunerne kunne medvirke til at
rette opmærksomheden mod dette genanvendelsesområde. Folderen skal beskrive, hvilke krav
der stilles til jorden for, at det er velegnet til genanvendelse. Det vil således f.eks.
i nogle tilfælde være nødvendigt at solde jorden før anvendelsen for ikke at beskadige
ledningerne.
Vejdirektoratet har udarbejdet en vejledning om håndtering af jord fra offentlige
vejarealer23. Vejledningen indeholder beskrivelse
af forskellige genanvendelsesprojekter. Vejledningen vil eventuelt kunne anvendes i andre
sammenhænge som inspirationskilde til at finde genanvendelsesområder.
Miljøstyrelsen vil i løbet af 2001 udsende en vejledning om genanvendelse af jord og
restprodukter.
For at sikre en øget genanvendelse er det desuden vigtigt, at der løbende registreres
ideer og eksempler på genanvendelse af jord. Disse ideer og eksempler kan udbredes til
potentielle aftagere af jord. En eller flere instanser eller organisationer kan stå for
registrering af ideer. Det kan evt. ske i forbindelse med udarbejdelse af
projektkataloget.
Krav om genanvendelse"
Genanvendelsen må antages at kunne øges, hvis der stilles krav om, at der ved udbud
af bygge- og anlægsarbejder så vidt muligt skal ske genanvendelse af opgravet jord. Der
vil desuden ved ansøgninger kunne stilles krav om, at jordstrømme for det ansøgte
projekt skal beskrives som en del af ansøgningen, og at der skal udarbejdes jordbalancer
med henblik på genanvendelse af den opgravede jord i samme projekt. Se i øvrigt måltræ
E.
Genanvendelsen vil ligeledes kunne øges, hvis deponering af forurenet og renset jord
betinges af, at jorden ikke kan genanvendes eller renses yderligere inden for rimelige
økonomiske rammer, se måltræ E.
Ønske om at genanvende forurenet jord"
Hvis der skal være et udbredt ønske om at genanvende jord, er det for nogle en
betingelse, at der skal være en sikkerhed for, at forurenet jord ikke spredes unødigt.
Det er derfor væsentligt, at der på et overordnet plan er udarbejdet en samlet strategi
for genanvendelse af jord, så fremtidig usikkerhed på området så vidt muligt undgås.
Det skal til gengæld være enkelt at anvende den jord, der er egnet til genanvendelse.
Det kan f.eks. ske ved, at der gives bedre mulighed for oplagring af forurenet jord nær
de lokaliteter, hvor den skal genanvendes, eller hvor den kommer fra. Se måltræ A.
I den statslige udmelding til regionplanrevision 200124
fremgår det, at der i forbindelse med store anlægsarbejder bør indgå overvejelser om
udnyttelse af restprodukter og forurenet jord. Der er således allerede et overordnet
statsligt ønske om en større genanvendelse af forurenet jord.
Ved store offentlige projekter kan der muligvis genanvendes større mængder jord. Det
må betragtes som væsentligt, at projekterne er store, idet der forholdsmæssigt vil
være mindre administrativt arbejde på disse end ved flere små projekter. Samtidig kan
det være et ønske, at forureninger ikke spredes på mange små steder over et
stort areal med forskellige ejere, men i stedet bevares samlet i afgrænset og velkendt
areal. Det kan blandt andet have betydning for en eventuel senere, nødvendig fjernelse af
den genanvendte jord.
Det er vigtigt, at opbevaring af jorden ikke medfører, at kvaliteten af jorden
forringes, så den teknisk bliver uegnet til genanvendelse. Jordens struktur behøver ikke
nødvendigvis at være intakt, men der kan være specifikke krav til den alt efter
anvendelsesområde. Netop det, at der kan være specifikke krav til jordens egenskaber
nødvendiggør en beskrivelse af det jord, der er til rådighed. Måltræ C er vist i
Figur18, og de enkelte grene af træet beskrives efterfølgende.
Se her!
Figur18
Måltræ C
Der er leveringsbeskrivelser og standardnormer for jord"
Der kan for at sikre en større genanvendelse af forurenet, renset og ren jord
udarbejdes generelle kvalitetsnormer for jorden, så der er fælles referencerammer for
jordens kvalitet og mulige anvendelsesområder. Udarbejdelse af kvalitetsnormer vil kunne
ske i et samarbejde mellem f.eks. jordbehandlere, som leverandører af renset jord,
entreprenører som ansvarlige for bygge- og anlægsarbejder, samt større aftagere som
f.eks. Vejdirektoratet.
Produktdeklarationer skal udbygges, så jorden deklareres på ensartet måde.
Deklarationerne kan, foruden oplysninger om jordens kvalitet, tekniske egenskaber og
forureningsgrad, indeholde oplysninger om, hvornår det er miljømæssigt forsvarligt at
anvende jord af bestemte forureningskategorier. Produktdeklarationer vil evt. kunne
udarbejdes af Dansk Standard.
Jorden er egnet til genanvendelse"
Det er ikke alene en produktdeklaration af jorden, der medvirker til øget
genanvendelse af forurenet, renset og ren jord. Det er også vigtigt, at der er udbredt
kendskab til, hvordan mellemdeponier skal opbygges eller kan overdækkes, så jorden under
opbevaringen ikke ødelægges af vand eller tørrer ud. Der kan f.eks. etableres
overdækkede områder til beskyttelse af jorden, eller deponierne kan etableres med skrå
sider, så vandet kan løbe af.
For at udbrede kendskabet til korrekt opbevaring kan der udarbejdes en håndbog, der
især rettes mod opgravnings- og deponeringsfasen i bygge- og anlægsprojekter.
I håndbogen kan det beskrives, hvordan mellemdeponier skal opbygges, så jordens
struktur, kvalitet og anvendelighed bevares trods vejrlig. Håndbogen kan f.eks. udleveres
af kommunerne ved igangsættelse af større bygge- og anlægsarbejder eller være et
tilbud fra forskellige interesseorganisationer til deres medlemmer. Det vil være
nærliggende, at f.eks. Danske Entreprenører i samarbejde med Miljøstyrelsen medvirker
ved udarbejdelsen.
Det er vigtigt, at renseprocessen for forurenet jord ikke ødelægger jordens struktur,
hvor det er nødvendigt at bevare den af hensyn til genanvendelsen. Da de nuværende
biologiske rensningsmetoder ikke giver et egnet slutmateriale til alle
anvendelsesområder, kan det betyde, at der skal udvikles nye renseteknologier og
efterbehandlingsmetoder.
Troværdighed om jordens kvalitet"
En barriere for genanvendelse af forurenet, renset og ren jord kan være en
manglende tro på, hvor rent produktet er eller tillid til de analyser, der er
udført.
En måde at sikre en større genanvendelse vil derfor være, at det bliver almindelig
praksis med deklarationer på al jord, der skal afsættes uanset om den er ren,
forurenet eller renset. Der kan derfor stilles øgede krav til dokumentationen for, at den
jord, man ønsker at genanvende, virkelig har den oplyste kvalitet.
Analyselaboratorierne kan være akkrediterede op mod forskellige standarder gældende
for det enkelte laboratorium. Den manglende troværdighed til jordens indhold af stoffer
kan derfor også bunde i uens analysemetoder og procedurer på laboratorierne. Brug
af uens metoder kan betyde, at der kan fremkomme forskellige analyseresultater for samme
jordparti ved analyse på forskellige laboratorier. Det kan derfor være en løsning, at
der bliver udarbejdet en fælles standard (Dansk Standard) for akkreditering af
laboratorier på jordområdet. Standarden kunne opdeles på forurenet jord og på renset
jord. Opgaven med at opnå tilstrækkeligt repræsentative prøver kan dog i sig selv
være vanskelig på grund af store mængder, og de økonomiske omkostninger der er
forbundet med en finmasket prøvetagning, ligesom tilstedeværelsen af hot spots
kan vanskeliggøre en repræsentativ prøvetagning.
På lignende vis kan der, for at øge troværdigheden til jordens kvalitet, udvikles en
form for akkreditering af prøvetagere ud fra en fælles standard (DS). Det vil sikre en
ensartet prøvetagning, hvor der tages tilstrækkelig mange prøver etc. af den jord, der
ønskes analyseret.
Forekomst af "hot-spots" kan være et yderligere eksempel på, hvordan der
kan opstå stor usikkerhed omkring resultaterne i forbindelse med analysering og
prøvetagning.
Klassificering af jorden kunne, for at give et mere retvisende billede af forureningen
og for at vise den usikkerhed jordanalyserne er behæftet med, være ledsaget af en
statistisk vurdering af analyseresultaterne. Hermed kan brugerne af jorden vurdere,
hvilken risiko de ønsker at tage.
Medfører ikke værdiforringelse af ejendom/grund"
Kortlægning af forurenede grunde kan medføre, at kreditforeningerne bliver
tilbageholdende med at yde lån, selvom en kortlagt grund stadig kan anvendes til mange
formål. Der kan derfor eventuelt fra miljømyndighedernes side eventuelt centralt
- tages kontakt til kreditforeninger og ejendomsmæglere for at drøfte værditab i
forbindelse med jordforureninger og med henblik på at øge disses kendskab til, hvilken
betydning tilstedeværelsen og anvendelse af forurenet og renset jord har på bestemte
arealer, eller hvad en kortlægning af forurenede grunde betyder for grundenes fremtidige
anvendelse.
Anvendelsen af forurenet og renset jord vil sandsynligvis kunne fremmes ved hurtig og
effektiv myndighedsbehandling, og ved at der kan forventes nogenlunde ensartet
myndighedsbehandling fra sag til sag og fra myndighed til myndighed. Årsagen til dette
er, at entreprenøren eller bygherren i planlægningen ikke har taget, eller ikke kan
tage, hensyn til sagsbehandlingstiden, og derfor ofte vælger at anvende primære
råstoffer for at spare tid.
Det vil dog formodentligt ofte være muligt ved god planlægning fra rådgivers eller
bygherres side at få søgt om de nødvendige tilladelser, før bygge- eller
anlægsprojektet er gået rigtigt i gang. Derved vil sagsbehandlingstiden formodentlig
kunne reduceres. I det efterfølgende beskrives måltræ D.
Se her!
Figur19
Måltræ D
Koordinering mellem miljømyndigheder og skattemyndigheder"
Koordinering mellem miljø- (kommuner og amter) og skattemyndigheder om de afgørelser,
der skal træffes i disse instanser, kan lette sagsbehandlingen. Koordineringen kan bestå
i udarbejdelse af en fælles vejledning, hvor de forskellige terminologier i de to sæt af
lovgivning "oversættes". Ligeledes kan der udarbejdes fælles retningslinier
for, hvorledes en sag, der har berøringsflader med begge myndigheder, skal forløbe fra
påbegyndelse til afslutning.
Det kan i sådanne retningslinier fastsættes, at myndighederne på et tidligt
tidspunkt af sagsforløbet skal tage kontakt til hinanden, så sagen ikke forsinkes på
grund af misforståelser mellem de to myndigheder. Entreprenører og bygherrer skal derfor
tidligst muligt tage kontakt med alle myndigheder og levere alle nødvendige oplysninger
til sagsbehandlingen.
Hurtig sagsbehandling"
Hvis forurenet jord skal genanvendes frem for at deponeres, er det vigtigt, at
sagsbehandlingen foretages relativt hurtigt, idet kun de færreste bygge- og
anlægsarbejder kan afvente en langvarig sagsbehandling. Både myndigheder og
entreprenører samt bygherrer kan i nogle tilfælde være usikre på, hvad der skal ske i
forbindelse med håndtering af jordforureningssager. Det kan betyde, at sagerne ikke
kommer hurtigt i gang. Der er flere muligheder for at reducere sagsbehandlingstiden.
Udarbejdelse af en vejledning til de involverede parter om, hvorledes sagsbehandlingen
skal forløbe, kan sandsynligvis forkorte behandlingstiden. Vejledningen kan indeholde
eksempler på sager, der er håndteret på hensigtsmæssig vis. Vejledningen kan også
indeholde retningslinier for, hvornår der kan eller skal anvendes en § 19-tilladelse, og
hvornår der anvendes en kapitel 5 godkendelse. Desuden kunne vejledningen informere om
afgiftsreglerne med konkrete eksempler.
Der kan ved ansøgerens første kontakt med myndighederne udleveres en kort vejledning
om, hvordan man forholder sig med hensyn til forurenet jord ved gravearbejder m.v. Dette
kan bevirke, at en ansøgning fra begyndelsen kan udformes med alle de nødvendige
oplysninger. En vejledning kan også detaljeret beskrive forholdene ved flytning af jord
over kommune- og amtsgrænser.
Der kan også udarbejdes paradigmer for standardgodkendelser, der kan anvendes til
forskellige jordkategorier og jord af forskellig forureningsgrad. Herved ville
sagsbehandlingstiden formodentlig kunne nedbringes for nogle sagers vedkommende.
Udarbejdelse af et katalog over, hvilke jordkategorier, der kan anvendes til
forskellige projekttyper, vil gøre det hurtigere at finde anvendelsesmuligheder for jord
af forskellige forureningskategorier.
Hvis bygherrer, i god tid før der er brug for jord til igangværende eller kommende
projekter, annoncerer dette på en jordbørs (se måltræ E) og eventuelt også i
et projektkatalog med en beskrivelse af, hvilke jordkategorier m.v. der vil kunne
anvendes, vil myndigheder og entreprenører på forhånd have kendskab til
afsætningsmuligheder for bestemte kategorier af forurenet jord. Dette vil formodentlig
også kunne gøre sagsbehandlingstiden kortere.
I nogle tilfælde skal jordforureningssager behandles politisk, hvilket kan være
tidskrævende. En politisk behandling er imidlertid en del af miljøreguleringssystemet.
Den konkrete myndighedsbehandling i amter og kommuner er i nogle tilfælde delvist baseret
på beslutninger truffet i politiske organer. Her kan der være en tidsfaktor, der kan
være vanskelig at ændre, idet udvalg etc. mødes på forud fastlagte tidspunkter, men
der kan formodentlig spares tid i forbindelse med tilrettelæggelsen af sagerne i
forvaltningerne, således at de sager, der skal behandles politisk, så vidt muligt kommer
med på det førstkommende møde.
Elementer, der vil kunne fremme en hurtig sagsbehandling er således:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Beskrivelse og ensretning af sagsbehandlingens forløb herunder brug af §19 tilladelser
og kapitel 5 godkendelser |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Beskrivelse af indholdet i en ansøgning |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Standardgodkendelser af jord |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Eksempler på projekter, hvor der er anvendt forurenet og renset jord |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Katalog over jordkategorier og projekttyper |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Bedre tilrettelæggelse af sagsbehandlingen |
Ensartet brug af afgifter i told- og skatteregionerne"
Skatte- og afgiftslovgivningen overlader ikke i samme udstrækning som
miljølovgivningen til den lokale administration at træffe afgørelser baseret på skøn
og på de lokale forhold. Skattemyndighedernes afgørelser i afgiftsspørgsmål bør
derfor i princippet for ensartede sager ikke variere fra region til region, mens
miljømyndighedernes afgørelser kan variere afhængigt af specielle hensyn og interesser.
I praksis har de forskellige told- og skattemyndigheder dog, ifølge arbejds- og
følgegruppens erfaringer, truffet forskellige afgørelser vedrørende brug af afgifter.
Ved brug af interne vejledninger med gennemgang af konkrete eksempler hos told- og
skattemyndighederne på, hvordan lovgivningen skal fortolkes, kan der eventuelt opnås en
ensartet sagsbehandling over hele landet. Hvis skattemyndighedernes afgørelser er
rimeligt forudsigelige, vil det lette entreprenørers og bygherrers planlægning af,
hvorledes jordforureningsproblemer bedst kan håndteres. Ligeledes må det forventes, at
sagsbehandlingstiden kan nedbringes, idet klare retningslinier for, hvorledes lovgivningen
skal anvendes, alt andet lige må muliggøre en hurtigere sagsbehandling. Nogle af
fortolkningsspørsmålene vil kunne dækkes af
Ensartet administration i kommuner og amter"
Miljømyndighederne i kommuner og amter er som nævnt friere stillet med hensyn til at
træffe forskellige afgørelser fra sag til sag og fra myndighed til myndighed. I nogle
tilfælde skal afgørelserne træffes af politiske organer. Der kan desuden være en
vedtaget politik på jordforureningsområdet i en kommune eller et amt, der kan influere
på mulighederne for at anvende forurenet jord.
En ensartet tolkning af reglerne fra kommune til kommune og fra amt til amt gennem
eksempelvis en vejledning udarbejdet af KL eller Amtsrådsforeningen må formodes at lette
sagsforløbet for en entreprenør, når jord f.eks. skal flyttes over en kommune- eller en
amtsgrænse.
Etablering af erfaringsudvekslings-grupper i kommunalt regi kan desuden medvirke til
diskussioner om sagsbehandling, klarlægning af områder og udveksling af erfaring.
Sagsbehandlingen ved jordsager kan desuden i en vis udstrækning indrettes, så der hos
alle myndigheder anvendes ensartede arbejdsgange, skemaer og blanketter m.m. Det ville
både lette det indbyrdes samarbejde mellem myndighederne samt gøre det lettere for
entreprenører m.fl. at få et overblik over sagsgangen.
Genanvendelsen skal ikke ske for enhver pris, men skal stå mål med resultatet. Det er
derfor ikke sandsynligt, at al forurenet jord vil kunne eller skal genanvendes, men et
mål kan være, at den del af jorden, der potentielt - uden usædvanligt omfattende
renseforanstaltninger og uforholdsmæssige økonomiske omkostninger - kan genanvendes,
også bliver efterspurgt og udbudt. Mængderne af forurenet jord til deponering kan
muligvis begrænses, hvis jordstrømme og forureningsproblemer allerede ved planlægningen
vurderes, og der opstilles planer for den mest hensigtsmæssige anvendelse af
overskudsjord. Udbud og efterspørgsel behandles i måltræ E, der fremgår af Figur 20.
De enkelte grene beskrives efterfølgende.
Se her!
Figur 20
Måltræ E
"Der produceres ikke unødigt store mængder jord med et højt
forureningsniveau
Der kan i lovgivningen fastsættes krav om, at jorden allerede ved kilden sorteres
i forskellige forureningskategorier, således at der ikke sker sammenblanding af ren jord
eller lettere forurenet jord med stærkt forurenet jord, hvorved den samlede mængde af
forurenet og vanskeligt anvendeligt jord øges. Kildesortering af opgravet jord kan
betyde, at mængden af forurenet jord nedbringes, og at en større mængde af jorden i
mange tilfælde lettere vil kunne afsættes.
For at fremme sortering af jorden kan der udarbejdes en vejledning om sortering ved
gravearbejde. Heri kan der f.eks. gives retningslinier for, at stærkt forurenede dele af
jorden skal sorteres fra det øvrige jord, og at der så vidt muligt allerede ved
opgravningen sorteres i forskellige forureningsgrader. Der kan være forskellige
retningslinier tilpasset den pågældende type gravearbejde, f.eks. til gravearbejde i
forbindelse med ledningsarbejde, udgravning til bygningsfundamenter m.m. Der kan endvidere
indføres et udvidet tilsyn ved opgravning af forurenet jord for at fremme korrekt
sortering. Et eksempel på en vejledning er Miljøkontrollens udarbejdede vejledning til
rådgivere, entreprenører og andre, der arbejder på jordområdet i Københavns Kommune25.
Tilstrækkelig og vedvarende information til entreprenører m.fl. kan medvirke til, at
sortering af forurenet jord ved opgravning med tiden bliver en selvfølge.
Der kan i forbindelse med bygge- og anlægstilladelser stilles krav om, at den
forurenede jord, der forekommer på matriklen, skal renses til den inden for
rimelige økonomiske rammer - lavest mulige forureningsgrad, så anvendeligheden øges.
Dette vil antagelig fremme en omhyggelig sortering ved opgravningen, så de mængder, der
skal renses, mindskes.
Mulighederne for at sortere jorden i det nødvendige antal fraktioner kræver
tilstedeværelse af tilstrækkeligt mange karterings- og oplagspladser. Pladserne skal
være fordelt hensigtsmæssigt i forhold til jordmængderne, og skal have tilstrækkelig
kapacitet, se måltræ A.
Det kan i nogle tilfælde, f.eks. hvor der på opgravningsstedet ikke er plads til at
gennemføre en hensigtsmæssig håndtering, være en mulig løsning, at kommunerne anviser
jord til karteringspladser, hvor der kan ske en sortering i forhold til forureningsgraden.
Herfra vil jorden efter analyser kunne kanaliseres videre til genanvendelse i det omfang,
den måtte være egnet, til rensning eller til deponering. På denne måde kan det
muligvis sikres, at større mængder jord genanvendes.
Sortering i det mest hensigtsmæssige antal fraktioner kan desuden fremmes ved at
lægge en afgift på alt forurenet jord til deponering, således at det bliver dyrere at
komme af med jorden på specialdepoter. Dette vil kræve en omlægning af de nuværende
afgiftsregler, se måltræ A.
Der kan eventuelt etableres en procedure, hvor den, der ønsker at deponere forurenet
jord, skal dokumentere, at det er tilstræbt at begrænse mængden af jord til deponering.
Der er i øjeblikket deponier, hvor der må deponeres rensningsegnet jord. En begrænsning
af dette kan sikres ved, at amterne i godkendelser af deponier stiller vilkår om, at
rensningsegnet jord ikke må deponeres. En større tilbageholdenhed fra kommunernes side
med at anvise forurenet jord til deponering, kunne eventuelt medvirke til øget rensning
og genanvendelse af forurenet jord.
Endelig vil det gennem lovgivning kunne fastsættes, at deponier ikke må modtage jord,
der er rensningsegnet, se måltræ A.
Det er nemt at få jorden på det rigtige tidspunkt"
Det er af væsentlig betydning for et anlægsarbejde eller byggeri, at den
nødvendige mængde jord af den rigtige kvalitet kan fås på det rigtige tidspunkt. Hvis
forurenet, renset eller ren jord skal kunne konkurrere med primære råstoffer, skal
jorden derfor være umiddelbart tilgængelig.
For at dette kan opfyldes, skal jorden både være fysisk tilgængelig, og der skal
være et registreringssystem, der kan oplyse om udbud og efterspørgsel. Tilstedeværelsen
af det nødvendige antal karteringspladser og oplagspladser er derfor en væsentlig
forudsætning for, at det er nemt at få fat i jorden, når den skal anvendes.
En jordbørs på Internettet kunne sørge for formidlingen af oplysningerne om
tilgængelige materialer, ligesom efterspørgslen efter jord kunne foregå via en
jordbørs.
En væsentlig forudsætning for, at en jordbørs kan fungere, er, at der er sikkerhed
for, at jorden har de ønskede egenskaber, og at der er foretaget pålidelige analyser af
jorden. Jordbørsens rolle vil kun være formidlende, men der skal være krav om, at den
jord, der udbydes, lever op til de krav, der stilles på området.
Nedenfor er de forskellige forslag til handlemuligheder, der er opstået på baggrund
af måltræet, samlet i et skema, der kan give et overblik over mulighederne.
Handlemulighederne er kun forslag til områder, der kan arbejdes videre med, eller som kan
virke som inspiration til yderligere handlinger.
|
Mål |
Handlemuligheder |
Måltræ A |
Der er økonomisk incitament til at
genanvende jorden |
|
Genanvendelse belønnes |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Højere afgifter på primære råstoffer
|
|
Transportomkostninger er begrænsede |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Kommuner og amter skal etablere flere oplags-/karteringspladser
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Bindende retningslinier i lokal- og regionalplaner for antal og
placering af karteringspladser
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Bedre planlægning ved bygge- og anlægsprojekter
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Placering af jordrenseanlæg skal overvejes
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Tilskud til bygherrer, der anvender overskudsjord
|
|
Afgift på deponering af forurenet
jord i specialdepot |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Afgift på deponering af forurenet jord, der er egnet til
genanvendelse eller yderligere rensning
|
|
Høje afgifter på råstoffer |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Afgift på råstoffer hæves
|
|
Måltræ B |
Aftagere vil anvende andre materialer
end de plejer |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Jorden kan forædles
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Nye produkter og materialer kan udvikles
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Nye industrielle anvendelsesmuligheder kan udvikles
|
|
|
Udbredt kendskab til
genanvendelsesmuligheder |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Informationsmateriale til kommuner, amter, arkitekter, ingeniører
og entreprenører om, til hvilket formål forskellige typer af jord kan anvendes - med
eksempler
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om, hvordan jord skal opbevares
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Ved sagsbehandling i forbindelse med bygge- og anlægsprojekter skal
der vejledes/informeres om genanvendelsesmuligheder
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Etablering af indsamlingsordninger for jord
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Lokale/regionale projektkataloger
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Etablering af et Internetbaseret projektkatalog.
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Folder om genanvendelse af jord i ledningsgrave
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Ny vejledning fra Vejdirektoratet om håndtering af jord fra
offentlige vejarealer bruges på andre områder
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning fra Miljøstyrelsen om genanvendelse af jord
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om brug af afgifter
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Løbende registrering af ideer og eksempler på
genanvendelsesmuligheder
|
|
|
Krav om genanvendelse |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Jordstrømme og jordbalancer beskrives som del af ansøgninger
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Krav om dokumentation om genanvendelse ved udbud
|
|
|
Ønske om at genanvende forurenet jord |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Udarbejdelse af en overordnet strategi for jordområdet
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Fokus på store offentlige projekter
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Opfordring fra staten om at jord så vidt muligt genanvendes ved
anlægsarbejder
|
|
Måltræ C |
Jordens kvalitet og struktur er ikke
en barriere for genanvendelse |
|
Der er leveringsbeskrivelser og
standardnormer for jord |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Kvalitetsnormer for jord udarbejdes
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Produktdeklarationer oplyser, hvilken forureningskategorier af jor
d, der kan anvendes til bestemte formål
|
|
Jorden er egnet til genanvendelse |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om opbygning og overdækning af deponier
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Håndbog til brug i opgravnings- og deponeringsfasen
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Udvikling af nye renseteknologier
|
|
Troværdighed om jordens kvalitet |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Deklarationer på alle typer jord
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Akkreditering af laboratorier efter fælles standard
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Akkreditering af prøvetagere
|
|
Medfører ikke værdiforringelse af
ejendom/grund |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Kontakt til Kreditforeninger/ejendomsmæglere om betydningen af
anvendelse af forurenet jord og renset jord
|
|
Måltræ D |
Myndighedsbehandlingen besværliggør
ikke genanvendelse |
|
Koordinering mellem miljømyndigheder
og skattemyndigheder |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning til miljømyndigheder samt told- og skattemyndigheder med
beskrivelse af terminologier og sagsforløb
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Krav om kontakt mellem myndigheder ved sagsbehandling
|
|
Hurtig sagsbehandling |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning om myndighedsbehandling med eksempler
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning om indhold af ansøgning
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Standardgodkendelser for forskellige jordkategorier
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Katalog over jordkategorier og projekttyper
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Annoncering af behov for jord (jordbørs)
|
|
Ensartet brug af afgifter i Told- og
Skatteregionerne |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning fra Told- og Skat med eksempler
|
|
Ens administration fra kommune til
kommune og fra amt til amt |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning til kommuner og amter om tolkning af regler
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Brug af standardskemaer og -blanketter samt ensartede sagsforløb
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Oprettelse af erfaringsudvekslings-grupper på jordområdet
|
|
Måltræ E |
Udbud og efterspørgsel svarer til
hinanden |
|
Der produceres ikke unødigt store
mængder jord med et højt forureningsniveau |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Krav til, at al opgravet jord skal opdeles i forureningskategorier
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Udarbejdelse af vejledning om sortering ved gravearbejde
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Krav om rensning til lavest mulige forureningskategori
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning om sortering ved gravearbejder
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Øget tilsyn ved opgravning
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Al jord anvises til karteringspladser
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Afgift på jord til deponering
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Deponier må ikke modtage jord, der kan renses yderligere
|
|
Nemt at få jorden på det rigtige
tidspunkt |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Registreringssystem for udbud og efterspørgsel
|
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Jordbørs
|
|
23 |
Vejledning i håndtering af jord i og fra offentlige
vejarealer, Vejdirektoratet den 1. oktober 2001 (www.vejregler.dk). |
|
24 |
Statslig udmelding til regionplanrevision 2001, efter:
http://www.mem.dk/lpa/landsplan/regionplan/udmeld2001.htm |
|
25 |
Københavns Kommune (2001): Vejledning i anvendelse af
jordflytning , Miljø og Forsyningsforvaltningen, Miljøkontrollen. |
Som det er fremgået af de foregående kapitler, er der mange barrierer i forhold til
at øge genanvendelsen af forurenet, renset og ren jord. Barriererne er ofte komplekse, og
i det omfang genanvendelsen ønskes øget, vil det samtidig fordre et øget samarbejde
mellem flere instanser og organisationer.
Fastlæggelse af en statslig strategi for genanvendelsen af ren, renset og forurenet
jord, kan give nogle mål for, hvilke typer og mængder af jord, der ønskes genanvendt.
En sådan strategi vil være retningsgivende for, hvilke initiativer det vil være
relevant at igangsætte.
På baggrund af de opstillede handlemuligheder i kapitel 5, kan initiativerne i forhold
til at øge genanvendelsen samles i fem områder, hvor det synes at være hensigtsmæssigt
at koncentrere den videre indsats. Områderne er udvalgt på baggrund af beslægtede
sammenhænge i måltræet kasser hvor de tilknyttede handlemuligheder har et
sammenfald, og som kan danne grundlag for øget genanvendelse af jord. De udvalgte
områder vedrører:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information og vejledning |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Administration |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Karteringspladser |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Jordbørs |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Afgifter. |
De valgte områder omfatter de løsnings- og handlemuligheder, som arbejds- og
følgegrupperne har foreslået i forbindelse med udarbejdelsen af måltræet, og der er
ved diskussionen af de forskellige områder taget udgangspunkt i de diskussioner, der er
foregået i grupperne.
De opstillede handlemuligheder skal ikke betragtes som de eneste løsninger, men som et
oplæg til, hvordan det vil være muligt at skabe nogle forudsætninger for at øge
genanvendelsen af forurenet, renset og ren jord. Det er ikke på baggrund af det
foreliggende grundlag muligt at vurdere effekterne af de foreslåede initiativer. Hvis der
f.eks. som foreslået udarbejdes en vejledning for at sikre, at den forurenede jord i
forbindelse med gravearbejde bliver holdt adskilt i forureningskategorier frem for at
blive sammenblandet, er det ikke dermed givet, at effekten af dette bliver en øget
genanvendelse. En øget genanvendelse i det konkrete tilfælde kræver bl.a. at
mulighederne for at anvende jorden er til stede, samt at der er kendskab til, hvor jorden
eventuelt kan anvendes. En vejledning om f.eks. sortering kan imidlertid være en vigtig
forudsætning for at en øget genanvendelse kan realiseres. For at vurdere effekterne vil
det kræve, at der igangsættes detaljerede undersøgelser af nogle af de skitserede
områder.
De udvalgte områder beskrives i dette projekt ved hjælp af en tekst fremfor i en
matrice, som ofte anvendt i LFA-metoden, idet det er vurderet, at dette vil givet et bedre
overblik over de forskellige områder.
Der er efter hvert område et kort sammendrag. De valgte områder beskrives på
baggrund af, hvilke mål der ønskes opnået på området, hvilke aktiviteter
der skal gennemføres for at kunne komme videre, og hvilke "ressourcer"
med hensyn til (sam)arbejdsmæssig art der kræves for at gennemføre disse aktiviteter.
Desuden er det beskrevet, hvilke forudsætninger der skal være til stede for, at
målet kan nås.
Der er ved diskussionerne i arbejds- og følgegruppen givet forslag til, hvilke
organisationer, myndigheder m.m., der kunne deltage i de foreslåede initiativer. Det skal
understreges, at det er gruppernes forslag, og ingen af de foreslåede organisationer
eller myndigheder m.m. har bundet sig til, eller givet tilsagn om, at deltage i
initiativerne.
Der blev i projektforløbet fra følgegruppens side påpeget, at der er et væsentligt
behov for en øget information og vejledning. Information og/eller vejledning skal både
rettes mod udførende aktører som f.eks. entreprenører, arkitekter og ingeniører samt
mod administrative instanser som amter og kommuner.
Miljøstyrelsen har tidligere udarbejdet vejledninger for bl.a.
prøvetagning og analyse af jord26 og for
kortlægning af forurenede arealer27 m.m. Desuden
har Miljøstyrelsen gennemført et teknologisk udviklingsprojekt, der belyser, hvilke
markeringsnet og geotekstiler, der er de mest egnede28
til at markere adskillelsen mellem ren og forurenet jord.
Desuden er der taget forskellige nye initiativer til udarbejdelse af vejledninger på
området:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Miljøstyrelsen forventes i løbet af 2001 at færdiggøre en vejledning om
genanvendelse af forurenet jord. Vejledningen vil også indeholde anvisninger om
anmeldelse af jord. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejdirektoratet har udsendt Vejledning i håndtering af jord fra offentlige
vejarealer. Den ligger på Internettet på adressen www.vejregler.dk. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Nogle kommuner har fået udarbejdet vejledninger om håndtering af jord. Som eksempel
kan nævnes: Vejledning i anmeldelse af jordflytning, Københavns Kommune,
Miljøkontrollen, marts 2001. Vejledningen vil kunne findes på Internettet på adressen:
www.kk.dk. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Amterne på Sjælland og Lolland-Falster samt Frederiksberg og Københavns kommuner har
udarbejdet en 3. udgave af "Vejledning i håndtering og bortskaffelse af forurenet og
renset jord på Sjælland og Lolland-Falster", juli 2001. Vejledningen kan findes på
Internettet på adressen: www.vestamt.dk/natur/jordvejledningsjaelland. |
Men trods disse forskellige tiltag synes der stadig at mangle grundlæggende
informationer, der kan dække områder som:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Mulighed for at anvende alternative materialer |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Oplysning om materialernes egenskaber |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om opbevaring kendskab til hvordan deponier skal opbygges eller kan
overdækkes |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om generelle genanvendelsesmuligheder |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om regler i forbindelse med genanvendelse |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Information om afgifter for deponering af jord |
Nogle af disse informationsbehov kan vise sig at være helt eller delvist dækket, når
Miljøstyrelsens vejledning, som er omtalt i det foregående afsnit, udkommer. Blandt
andet vil denne vejledning efter det oplyste dække områderne "Information om regler
i forbindelse med genanvendelse" og "Information om afgifter for deponering af
jord".
Informationen kan opdeles i information om lovgivning, regler og håndtering
vejledninger om konkrete forhold, og information i form af foldere eller idékataloger der
omhandler mulige genanvendelsesområder m.m.
Målet med en øget information vil være at hæve det generelle vidensniveau på
området samt at sikre kendskab til, i hvilke typer af projekter forurenet, renset og ren
jord kan genanvendes, ligesom det er målet at skabe overblik over regionale projekter med
mulighed for henholdsvis genanvendelse og afsætning af jord.
Målet vil endvidere være at sikre, at jord opgraves og opbevares på den mest
hensigtsmæssige måde med henblik på genanvendelse. Genanvendelse af jord skal blive en
selvfølgelig opgave i ethvert projekt på linie med alle andre opgaver, der stilles og
løses i forbindelse med projektering m.m.
Der vil i forbindelse med en øget information også være opgaver, der omhandler øget
information om administration af jordforureningssager, herunder om anvendelse af jorden.
Aktiviteter af denne art er valgt placeret under afsnittet om administration.
Aktiviteterne der beskrives i nærværende afsnit omhandler:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning om håndtering af jord i bygge- og anlægsprojekter |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Informationsfolder om genanvendelse af jord |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Informationsfolder med eksempler på genanvendelse af jord |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Udarbejdelse af katalog over, hvilke jordkategorier, der kan anvendes ved forskellige
typer projekter. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Internetbaseret projektkatalog |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Generel vejledning om den gældende lovgivning |
Ved iværksættelse af informationsinitiativer, må der ske en koordinering af de
forskellige informationsaktiviteter, således at informationen tværgående set bliver
sammenhængende og samtidig begrænses til det mest hensigtsmæssige, så overblikket ikke
mistes på grund af for megen og for omfattende information.
6.1.1.1 Aktiviteter
For at sikre at så meget af det jord, der opgraves, forbliver så lidt forurenet
som muligt, og at jorden, i det omfang det er muligt, vedbliver at kunne genanvendes, er
det vigtigt, at der bliver udarbejdet en generel vejledning om "håndtering af jord
ved gravearbejde, mellemdeponering og anvendelse" rettet mod entreprenører.
Vejledningen skal indeholde retningslinier for, hvordan jorden skal sorteres i
forbindelse med gravearbejde. Det skal sikres, at særligt forurenede partier frasorteres
det øvrige jord, og at jorden som minimum sorteres i fyldjord og opgravet intakt jord så
længe, der ikke er kendskab til jordens forureningsgrad. Denne sortering er foreslået,
idet tilført fyldjord ofte med større sandsynlighed vil være forurenet, end det er
tilfældet med den intakte jord.
På lignende vis skal jord af forskellige, kendte forureningsgrader, holdes adskilt,
så det sikres, at større mængder af jorden ikke unødigt forurenes til en højere
forureningsgrad som konsekvens af sammenblanding.
Vejledningen vil med fordel kunne behandle forskellige typer af gravearbejde, så de
udarbejdede retningslinier tilpasses de forskellige forhold afhængig af, om der er
tale om ledningsarbejde, udgravning til fundamenter m.v.
Det skal desuden fremgå af vejledningen, hvordan det teknisk er muligt at opbygge
jorddepoter, så jorden ikke i forbindelse med en evt. opbevaring får ødelagt strukturen
pga. vejrlig. Jorden skal bevares, så den efterfølgende er egnet som
indbygningsmateriale i andre projekter.
Vejledningen skal desuden indeholde afsnit, der beskriver de tekniske muligheder for at
genanvende jorden f.eks. ved opbygning af sandwichlag i volde m.v.
Vejledningen kunne udsendes gennem Danske Entreprenører til de af deres medlemmer, der
arbejder med jord. Desuden kan kommuner og amter uddele eksemplarer i forbindelse med
byggesagsbehandling. Kommuner og amter vil i forbindelse med de krav, der stilles ved
godkendelser, kunne henvise til en sådan vejledning.
6.1.1.2 Ressourcer
Udarbejdelse af en vejledning om håndtering af jord i bygge- og anlægsprojekter
med henblik på øget genanvendelse vil bedst kunne ske i et samarbejde mellem flere
aktører inden for jordområdet. Det kan f.eks. være Miljøstyrelsen og Danske
Entreprenører samt amter og kommuner.
6.1.1.3 Væsentlige forudsætninger
Succeskriteriet for vejledningen vil være, at det på længere sigt bliver en
selvfølgelighed i branchen, at adskille jord i de forskellige forureningskategorier, så
mest mulig jord bevares med lavest mulige forureningsgrad. Et andet succeskriterium vil
være, at der genanvendes så meget jord som muligt i de projekter, hvor jorden i første
omgang produceres.
6.1.2.1 Aktiviteter
Der vil være behov for en generel folder, der beskriver, hvilke muligheder der er
for genanvendelse af jord. Folderen skal rettes mod ingeniører, arkitekter og
entreprenører med henblik på at sikre, at det i forbindelse med udarbejdelse af
udbudsmaterialer og ved den endelige projektering, er overvejet, om der skal indgå krav
om genanvendelse af jord.
Folderen skal på en enkel måde beskrive de formelle krav til genanvendelsen, herunder
lovgivning for genanvendelse, hvilke afgiftsregler der er gældende mv., samt give et
overordnet overblik over muligheder for genanvendelse. For en nærmere beskrivelse af
konkrete projekter kan der henvises til en informationsfolder, der omhandler eksempler på
konkrete projekter se nedenfor.
6.1.2.2 Ressourcer
En folder om genanvendelse af jord skal rettes mod de mennesker, der deltager i
udbuds- og projekteringsfaser i bygge- og anlægsprojekter. Det betyder, at det udover
deltagelse af Miljøstyrelsen vil være nærliggende at inddrage f.eks. Danske
Entreprenører og Foreningen af Rådgivende Ingeniører (F.R.I.) i arbejdet.
6.1.2.3 Væsentlige forudsætninger
Et mål med denne folder vil være, at genanvendelse af jord kommer så højt
på dagsordenen inden for bygge- og anlægsbranchen, at det bliver almindeligt, at der
stilles krav i udbudsmaterialer om, at der skal udarbejdes en opgørelse over jordstrømme
på de udbudte projekter, og at det fra tilbudsgivernes side skal vurderes, hvor og hvor
meget jord der kan genanvendes i det respektive projekt.
6.1.3.1 Aktiviteter
Til inspiration for både projekterende og de kommunale- og amtslige forvaltninger,
skal der laves en folder med eksempler på konkrete genanvendelsesprojekter.
Folderen skal f.eks. omhandle mulighederne for at genanvende forurenet jord i
ledningsgrave, hvor der beskrives, hvilke krav der stilles til genanvendelsesmaterialet,
hvilke forbehold der vil være for genanvendelse, hvad det vil kræve af
ansøgning/indberetning mv. På lignende vis skal der være afsnit for andre
genanvendelsesprojekter.
Det skal sikres, at folderen jævnligt opdateres med nye ideer til
genanvendelsesmuligheder.
6.1.3.2 Ressourcer
For at udarbejde en brugbar folder er det nødvendigt med bidrag fra branchen med
erfaringer, der allerede er gjort på området. Det kan være en større entreprenør,
Vejdirektoratet og evt. en virksomhed, der renser forurenet jord. KL og
Amtsrådsforeningen/Amternes Videncenter for forurenet jord kan være de
projektansvarlige, der sørger for projektets gennemførelse, og som også sørger for en
opdatering, når dette skønnes nødvendigt.
6.1.3.3 Væsentlige forudsætninger
Et succeskriterium for folderen vil være, at kommunerne får bedre mulighed for at
kunne anvise jorden i overensstemmelse med affaldshierarkiet.
6.1.4.1 Aktiviteter
Et katalog over hvilke kategorier af jord, der er blevet genanvendt ved udførelsen
af konkrete projekter, vil for både sagsbehandleren og entreprenøren gøre det hurtigere
at afgøre, hvilke muligheder der er for at afsætte eller anvende en given type jord.
Kataloget skal først og fremmest være baseret på erfaringer, og det skal opdateres
fortløbende. Genanvendelsesbekendtgørelsen giver på dette område de generelle
retningslinier, mens kataloget kan illustrere, hvorledes projekterne i praksis kan
udføres.
Det vil være et mål at få så godt som alle sager registreret i kataloget. Der skal
opbygges en systematik til at beskrive dels det jord, der er anvendt ved de pågældende
projekter og dels det projekt, det pågældende jord er blevet anvendt ved. Kataloget skal
desuden være forsynet med referencer, der gør det muligt at indhente yderligere
oplysninger om de pågældende anvendelser.
Kataloget forudsættes lagt tilgængeligt på Internettet. Det kan drives og
vedligeholdes af en eller flere myndigheder f.eks. Miljøstyrelsen, amterne eller
kommunerne eller af bygherrer og entreprenører - eventuelt i samarbejde mellem
entreprenører og myndigheder. Opdateringen kan ske direkte af de parter, der behandler
sagerne. Kataloget skal ses i sammenhæng med den folder, der er beskrevet i afsnit 6.1.3.
6.1.4.2 Ressourcer
Når kataloget er udarbejdet, vil den væsentligste ressourceindsats være
opdateringen. Da opdateringen vil blive gennemført direkte af kommuner og amter,
entreprenører og bygherrer, vil der ikke ske nogen væsentlig belastning af en enkelt
myndighed eller organisation. Der skal således afsættes midler til at oprette kataloget,
og det skal være placeret i en organisation, hvor der løbende kan ske en teknisk
vedligeholdelse af kataloget. Miljøstyrelsens hjemmeside kunne være en oplagt
placeringsmulighed. Der kunne placeres links fra amters, kommuners og organisationers
hjemmesider til placeringen på Miljøstyrelsens hjemmeside.
6.1.4.3 Væsentlige forudsætninger
En bred medvirken fra alle interessenters side er væsentligt for, at kataloget kan
blive en betydende erfaringskilde.
6.1.5.1 Aktiviteter
Som hjælp til myndigheder og entreprenører vil det blive aktuelt at udarbejde
lokale eller regionale projektkataloger, der opdateres med oplysninger om kommende større
bygge- og anlægsprojekter, hvor der vil være behov for jord eller behov for at afsætte
jord. Projektkataloget kan tage udgangspunkt i det kendskab, der er til større offentlige
projekter gennem lokal- og regionalplaner. Kataloget skal opdateres i takt med, at der
udarbejdes tillægs- eller helt nye planer.
Projektkataloget vil blive tilgængeligt for en langt større kreds, hvis det bliver
internetbaseret. Et internetbaseret katalog vil desuden gøre det nemmere at sikre en
løbende opdatering i forhold til udbud og efterspørgsel, end det vil være muligt at
gøre i et tilsvarende papirbaseret projektkatalog.
Et internetbaseret projektkatalog kan på mange måder komme til at supplere eller
overlappe en jordbørs. Oprettelse af en jordbørs er diskuteret i et senere afsnit.
6.1.5.2 Ressourcer
Hvis der skal opbygges et internetbaseret projektkatalog, vil det kræve, at der
regionalt (på amtsniveau eller større enheder som f.eks. landsdele) er en myndighed
eller organisation, der vil påtage sig opgaven.
Kommuner og amter, entreprenører og bygherrer skal levere data til denne
"koordinator" om planlagte eller igangværende bygge- og anlægsprojekter.
Kommuner og amter skal ligeledes lade registrere oplysninger om, hvor der er behov for at
komme af med større jordmængder.
Det må forudsættes, at internetsiden løbende opdateres. Det vil derfor være mest
realistisk, at internetsiden skal have udgangspunkt i en organisation eller lign., der i
forvejen har erfaring med informationsformidling.
6.1.5.3 Væsentlige forudsætninger
Projektets succes vil i første omgang kunne måles i forhold til, hvor mange der
går ind på siden for at bruge den og i anden omgang kan det måles i forhold til,
hvor mange aftaler, der bliver indgået på baggrund af de oplysninger, der ligger på
siden.
6.1.6.1 Aktiviteter
Målet skal være, at aktører på området forholdsvist hurtigt og let kan finde
ud af, hvilke regler der præcist gælder i forskellige situationer, når der skal
bortskaffes eller anvendes forurenet jord, og ikke kører fast i bestemmelserne i de
forskellige love og bekendtgørelser. Vejledningen skal ses som en overordnet vejledning
om reglerne, og kan suppleres med de ovenfor (6.1) nævnte vejledninger om konkret
håndtering m.m.
6.1.6.2 Ressourcer
Udarbejdelsen af en sådan tværgående vejledning ville foruden medvirken af de
implicerede ministerier og styrelser kræve medvirken af aktørerne på området, herunder
også kommuner og amter.
6.1.6.3 Væsentlige forudsætninger
Der er ikke særlige forudsætninger for, at en vejledning skulle kunne udarbejdes.
Der kan iværksættes en række initiativer for at hæve vidensniveauet om
genanvendelse af jord hos både producenter, brugere og i de forskellige administrationer.
Udarbejdelse af en vejledning rettet mod entreprenører om håndtering af jord i bygge-
og anlægsprojekter, kan ved at anvise, hvordan jorden skal sorteres i forbindelse med
gravearbejde, sikre, at så lidt jord som muligt forurenes unødigt. Vejledningen skal
indeholde afsnit, der beskriver forskellige former for gravearbejde. Desuden skal den
anvise, hvordan jord kan mellemlagres uden at strukturen i den ødelægges, samt hvordan
jord teknisk kan anvendes i forskellige typer projekter.
Informationsfolder om genanvendelse af jord. Denne folder skal rettes mod ingeniører,
arkitekter og entreprenører med henblik på at gøre opmærksom på, hvordan forurenet,
renset og ren jord kan anvendes i projekter. Målet er desuden at sikre, at krav om
genanvendelse med tiden indarbejdes i udbudsmaterialer, samt ved endelig projektering.
Folderen skal dels kort beskrive de formelle krav til genanvendelse, beskrive
afgiftsregler samt give et overblik over muligheder for genanvendelse. Folderen skal ses i
sammenhæng med den nedenstående folder med eksempler på genanvendelse af jord.
Informationsfolder med eksempler på genanvendelse af jord. En sådan folder skal
dække et behov for oplysning om konkrete projekter, hvor det er muligt at genanvende
forurenet, renset eller ren jord. Der skal ud over konkrete eksempler være beskrivelse
af, hvilke krav der stilles til genanvendelsesmaterialet, samt hvad det kræver af
ansøgninger m.m.
Udarbejdelse af et katalog over, hvilke jordkategorier, der kan anvendes ved
forskellige typer projekter. I regi af Miljøstyrelsen, amter eller kommuner oprettes et
katalog over, hvilke jordtyper med forskellige forureningsgrader, der kan anvendes i
forskellige projekter. Kataloget opbygges på grundlag af konkrete erfaringer. Kataloget
lægges på Internettet.
Internetbaseret projektkatalog. For at skabe et samlet overblik over, hvor det er
muligt af få jord eller komme af med jord i forbindelse med større bygge- og
anlægsprojekter, skal der laves et projektkatalog. Kataloget skal indeholde beskrivelse
af de offentlige projekter, der er kendskab til gennem lokal- og regionalplaner.
Generel vejledning om lovgivning
Der udarbejdes en tværgående vejledning, der berører alle lovgivningsmæssige
aspekter, når jord skal genanvendes eller bortskaffes. Vejledningen kan suppleres af
specifikke vejledninger om konkret håndtering af jord
En af barriererne for, at større mængder jord kan genanvendes, er, at
sagsbehandlingen ofte går langsomt, og de fleste bygge- og anlægsprojekter ikke kan
afvente en længere sagsbehandlingstid. Hvis sagsbehandlingstiden er lang - eller der er
forventninger om, at sagsbehandlingstiden er lang - er det sandsynligt, at bygherren eller
entreprenøren vil anvende traditionelle råstoffer, der kan fremskaffes hurtigt.
Sagsbehandlingstiden er en sum af flere bidrag, der både kan tillægges gældende
regler, myndighederne og bygherren eller entreprenøren.
En del af sagsbehandlingstiden kan være beslutningstagning i politiske udvalg og råd.
I tilfælde, hvor sagerne forelægges politiske organer, kan det være vanskeligt at
fremme denne del af beslutningsprocessen, idet møder i sådanne organer som oftest holdes
efter en forud lagt plan. Hertil kommer, at en indstilling fra det ene politiske organ
sendes videre til andre politiske organer til endelig beslutning. Herved involveres i
sagsbehandlingstiden mødekalendere for to til flere politiske organer. Den politiske
behandling er imidlertid en del af miljøreguleringssystemet, og tiltag, der kan forkorte
sagsbehandlingstiden, må forventes fortrinsvis at skulle findes i sagsbehandlingen forud
for den politiske behandling.
De politiske organer kan dog beslutte at uddelegere visse sager til behandling i
forvaltningerne, hvorved der i nogle tilfælde kan opnås en forkortelse af
sagsbehandlingstiden.
De foreslåede Initiativer på administrationsområdet har alle som mål, at
sagsbehandlingen smidiggøres. Initiativerne rækker fra at gennemføre aktiviteter, der
direkte fremmer sagsbehandlingen til aktiviteter, der giver et bedre vidensgrundlag at
agere ud fra.
I dette afsnit er der behandlet følgende aktiviteter:
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Forkortelse af sagsbehandlingsfrister |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Vejledning til entreprenører om sagsforløb |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Intern vejledning om sagsforløb og tilhørende procedurer |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Udarbejdelse af paradigmer for ansøgninger, godkendelser m.m. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Harmonisering af sagsbehandlingen amter og kommuner imellem. |
![](../../_themes/nyt-milj-/dot.gif) | Opnåelse af ensartet brug af afgifter i told- og skatteregionerne |
6.2.1.1 Aktiviteter
Der er i lovgivningen fastsat forskellige tidsfrister for, hvornår myndighederne
skal have svaret eller reageret på anmeldelser m.v. Disse frister kan ændres ved
ændring af lovgivningen, men kan også ændres ved i forvaltningerne at fastlægge
interne sagsbehandlingsprocedurer, hvor en kortere frist fastsættes.
6.2.1.2 Ressourcer
Udarbejdelsen af sådanne interne procedurer kan gennemføres forholdsvist enkelt.
Det er vigtigt at være opmærksom på, at forkortede frister, for at troværdigheden kan
bevares, skal kunne overholdes. Derfor skal der være rimelig sikkerhed for, at
forvaltningen til stadighed vil kunne gennemføre en sagsbehandling med en forkortet
tidsfrist.
6.2.1.3 Væsentlige forudsætninger
Det skal vurderes, hvorvidt en tidsfristforkortelse reelt vil have væsentlig
betydning for den samlede sagsbehandlingstid ved behandlingen af en jordsag, idet
tidsfristforkortelse fjerner en del af den tidsmæssige fleksibilitet ved sagsbehandlingen
i forvaltningen, og kan betyde, at sagsbehandlingstiden på andre områder forøges. Det
er derfor en væsentlig forudsætning for at gennemføre interne tidsfristforkortelser, at
dette ikke medfører forringelser andetsteds i administrationen. Der skal således være
de nødvendige ressourcer til stede og gennemføres den nødvendige planlægning for, at
tidsfrister kan forkortes.
6.2.2.1 Aktiviteter
Entreprenører står ofte usikre overfor, hvordan jordforureningssager skal
forløbe og håndteres. Et væsentligt element, der kunne bidrage til at fremme
sagsbehandlingen, kunne derfor være en vejledning til entreprenører m.fl., hvori det
beskrives, hvordan sagen må forventes at forløbe. Herved vil aktører bedre være i
stand til at forberede sagen for forelæggelse for myndighederne.
Vejledningen til entreprenører m.fl. kunne være et supplement til den vejledning om
håndtering af forurenet jord, der er omtalt under afsnit 6.1.1 ovenfor.
Vejledningen skal indeholde en detaljeret gennemgang af et typisk sagsforløb, og der
skal redegøres for, hvad en anmeldelse og en ansøgning m.m. skal indeholde, for at
myndighederne kan behandle sagen, uden at sagsgangen skal forsinkes unødigt af, at
myndigheden må bede om supplerende oplysninger, som helt åbenbart skulle have været
meddelt i første omgang.
Det er et mål, at vejledningen skal anvendes af de relevante myndigheder over hele
landet, og at vejledningen skal distribueres til målgrupperne og i alle tilfælde
tilbydes, når der foreligger konkrete sager, der skal behandles.
6.2.2.2 Ressourcer
Vejledningen bør udarbejdes i et samarbejde mellem myndighederne, amter og
kommuner samt de organisationer, hvis medlemmer er målgruppe for vejledningen.
Vejledningen kunne udgives i et samarbejde mellem de berørte organisationer og
myndigheder.
6.2.2.3 Væsentlige forudsætninger
Det må betragtes som en væsentlig forudsætning, at både amter og kommuner,
repræsenteret af deres organisationer, medvirker ved udarbejdelsen af vejledningen, idet
vejledningen mister noget af sin brugbarhed, såfremt den ikke kan anvendes alle steder i
landet.
6.2.3.1 Aktiviteter
Som et sidestykke til vejledningen rettet mod entreprenører m.fl., som beskrevet
under afsnit 6.2.2 ovenfor, kan der udarbejdes en udgave af denne vejledning, der er
specielt rettet til sagsbehandlerne hos myndigheden. Vejledningen skal i sin opbygning
følge et parallelt forløb med den beskrevne vejledning i 6.2.2, men skal være suppleret
med beskrivelser af de vedtagne administrative procedurer på området, ligesom
oplysninger om den aktuelle lovgivning og specielle forhold, som kan gøre sig gældende,
skal være indføjet i vejledningen. Herved er sagsbehandleren godt rustet til hurtigt at
få et overblik over kompleksiteten af en sag.
6.2.3.2 Ressourcer
Denne vejledning til brug for myndigheder kan i paradigmeform udarbejdes i et
samarbejde mellem kommunernes og amternes organisationer. De lokale procedurer m.m. skal
dog nødvendigvis indsættes i vejledningen af den enkelte myndighed.
6.2.3.3 Væsentlige forudsætninger
Der er ingen væsentlige forudsætninger, der skal være opfyldt for, at
vejledningen udarbejdes. Såfremt der ikke hos kommunernes og amternes organisationer er
interesse for eller ressourcer til at udarbejde vejledningen, kan den udarbejdes af den
enkelte myndighed eller af en kreds af kommuner eller amter i samarbejde.
Imidlertid må vejledningen forventes at have større gennemslagskraft med hensyn til
at være medvirkende til, at der genanvendes større mængder jord, såfremt den anvendes
af alle myndigheder, idet entreprenører, der opererer over hele landet, herved vil
opfatte sagsgangen i forskellige områder som ensartet, og derfor lettere at håndtere.
I forlængelse af vejledningerne omtalt under 6.2.2 og 6.2.3 kan sagsbehandlingen
yderligere forenkles og fremmes, såfremt der udarbejdes ensartede paradigmer for
ansøgningsskemaer, anmeldelsesblanketter og godkendelser m.m. Paradigmerne skal anvendes
af myndighederne over hele landet og kunne hentes på Internettet på de lokale
myndigheders hjemmeside. Paradigmerne skal være ledsaget af korte vejledninger om deres
anvendelse.
Hensigten er, at sagsbehandlingen skal lettes for den enkelte myndighed og for
entreprenører, der opererer over hele landet. Ligeledes vil det være let for myndigheder
samt andre at sammenligne forløbet af forskellige sager med henblik på
erfaringsudveksling. Det må forudsættes, at ansøgninger m.m. lettere udfyldes korrekt
med de nødvendige oplysninger, når det i hvert tilfælde, uanset hvor i landet der skal
ansøges m.m., er de samme blanketter, skemaer etc., man møder.
6.2.4.1 Ressourcer
Udarbejdelsen af paradigmerne må forudsættes at ske i et samarbejde mellem i
første række kommunernes og amternes organisationer. De resulterende blanketter m.v.
færdiggøres af den enkelte myndighed og mangfoldiggøres til uddeling samt lægges på
myndighedens hjemmeside.
Opdatering af paradigmerne bør foretages af kommunernes og amternes organisationer i
et formaliseret samarbejde.
6.2.4.2 Væsentlige forudsætninger
For at opnå den ønskede virkning, må det forudsættes, at paradigmerne anvendes
over hele landet, hvorfor udarbejdelsen må ske i et samarbejde mellem kommunernes og
amternes organisationer og øvrige myndigheder, der har kompetence på jordområdet.
6.2.5.1 Aktiviteter
Ensartet brug af lovgivningen i de forskellige told- og skatteregioner er en
væsentlig forudsætning for, at bygherrer m.fl. bedre kan planlægge, hvordan jord skal
håndteres. Desuden undgås det, at jord transporteres unødigt over lange afstande for at
blive anbragt i depoter i afgiftsmæssigt særligt fordelagtige told- og skatteregioner.
Der kan udarbejdes interne vejledninger med gennemgang af konkrete eksempler på, i
hvilke tilfælde der skal erlægges afgift, og i hvilke der er afgiftsfritagelse. Der kan
desuden etableres erfaringsudvekslingsgrupper, interne kurser og efteruddannelse m.m. i
større udstrækning, end det er tilfældet for indeværende. Det må være målet, at
alle "rutinesager" afgøres på ensartet måde i alle told- og skatteregioner,
og at afgørelser af mere komplicerede sager løbende formidles til de øvrige regioner
for at opnå en ensartet administration af affaldsafgiftslovgivningen.
6.2.5.2 Ressourcer
Told- og Skattestyrelsen udarbejder selv en intern vejledning og etablerer et
registreringssystem og formidlingssystem, der kan sørge for, at afgørelser formidles til
samtlige kredse. Erfaringsudvekslingsgrupper kan nedsættes i samarbejde med
miljømyndighederne i amter og kommuner.
6.2.5.3 Væsentlige forudsætninger
Det må betragtes som en væsentlig forudsætning, at de ovenstående tiltag eller
dele heraf iværksættes ved en central beslutning, og at erfaringsudveksling foregår på
et formaliseret grundlag, således at alle regioner deltager i aktiviteterne.
På administrationsområdet kan der iværksættes en række tiltag, der alle har det
til fælles, at sagsgangen i sager om genanvendelse og bortskaffelse af jord,
smidiggøres. De foreslåede tiltag er:
Forkortelse af sagsbehandlingsfrister. Der udarbejdes interne procedurer for at
forkorte sagsbehandlingsfristerne i forhold til de frister, der er i lovgivningen. Det
skal overvejes, hvorvidt interne, forkortede frister i alle tilfælde vil kunne
overholdes, ligesom det skal vurderes, om kortere frister vil øge sagsbehandlingstiden
for andre sager.
Udarbejdelse af vejledninger til bygherrer m.fl. om sagsgangen i jordsager samt en
parallel intern vejledning til myndigheder. Der udarbejdes en vejledning til bygherrer
m.fl., der detaljeret beskriver sagsgangen ved jordsager. Til brug for myndigheder
udarbejdes en parallel vejledning, der udbygges med vejledning om de interne procedurer og
den aktuelle lovgivning på de forskellige områder. Vejledningerne udarbejdes i et
landsdækkende kommunalt og amtsligt samarbejde, der vil sikre, at sagsforløbene over
hele landet vil få et ens præg, der vil gøre det lettere for bygherrer og
entreprenører at gennemføre jordsager uanset, hvor i landet sagsbehandlingen skal ske.
Udarbejdelse af paradigmer til ansøgninger, godkendelser m.m. For at lette
sagsbehandlingen, og for at gøre sagsbehandlingen ensartet over hele landet, udarbejdes
der i samarbejde mellem amter og kommuner et sæt paradigmer for, hvorledes ansøgninger,
godkendelser m.m. kan udformes.
Ensartet brug af afgifter i de forskellige told- og skatteregioner. For at gøre brugen
af afgifter ens i de forskellige told- og skattekredse, udarbejdes der en intern
vejledning, og der udveksles løbende erfaringer mellem de enkelt told- og skatteregioner
om trufne afgørelser. Dette vil medvirke til, at det vil være lettere at planlægge
håndteringen af jord fra byggeprojekter m.v.
6.3.1.1 Aktiviteter
Antallet, beliggenheden og kapaciteten af karterings- og oplagspladser skal være
tilpasset behovet bedst muligt inden for rimelige økonomiske rammer. Der foretages på
landsplan vurderinger af kendte og forventede fremtidige behov for etablering af
karterings- og oplagspladser, og der tages ved vurderingerne hensyn til transportbehovene,
således at pladserne søges placeret der, hvor placeringen må forventes at reducere
transportbehovet mest muligt.
Vurderingerne sammenfattes i anbefalinger af lokaliteter, hvor der med fordel kan
placeres karteringspladser og oplagspladser. Vurderingen må gentages med passende
mellemrum. Det vil være relevant, at placering af karteringspladser indgår i forbindelse
med udarbejdelse af lokal- og regionalplaner.
6.3.1.2 Ressourcer
Et udredningsarbejde med hensyn til det nuværende og forventede fremtidige behov
for karteringspladser og oplagspladser må gennemføres i et samarbejde mellem amterne og
kommunerne samt med væsentlige aktører på området, herunder staten som bygherre samt
entreprenører.
Behovsanalysen må justeres med passende intervaller. Dette kræver, at der opbygges en
form for organisation, der kan tage sig af dette, eller at en allerede eksisterende
organisation udvider sit arbejdsområde. Det nævnte internetbaserede projektkatalog
(afsnit 6.1.5) over kommende større bygge- og anlægsopgaver, kunne bidrage til en
behovsundersøgelse for karteringspladser og oplagspladser.
6.3.1.3 Væsentlige forudsætninger
Det er en væsentlig forudsætning, at samtlige amter og kommuner medvirker ved
behovsanalysen. Samtidig må det betragtes som hensigtsmæssigt, at amter og kommuner
samarbejder om, hvor det vil være hensigtsmæssigt at placere pladserne. Etablering og
drift af pladser kan enten ligge i offentligt regi - eller alternativt hos private
virksomheder.
I et samarbejde mellem kommuner og amter samt væsentlige aktører på jordområdet
foretages der en vurdering af behovet for karterings- og oplagspladser for jord. På
baggrund af vurderingen skal pladsernes placering fastlægges i forbindelse med lokal- og
regionalplaner.
Det nødvendige antal pladser skal etableres, og driften af pladserne foretages enten i
et samarbejde mellem kommunerne og amterne eller af private virksomheder. Der skal ved
placeringen af pladserne lægges vægt på, at transportbehovene reduceres i videst muligt
omfang.
En stor del af de begrundelser, der har været fremført for, at der ikke anvendes
tilstrækkelig store mængder forurenet, renset samt rent jord, har været, at der har
været manglende viden om, hvor og hvornår der fremkommer jordmængder, der ønskes
afsat, eller hvornår der vil være behov for at kunne modtage jordmængder i bygge- og
anlægsprojekter.
6.4.1.1 Aktiviteter
Under projektforløbet har oprettelsen af en eller anden form for jordbørs været
diskuteret adskillige gange som løsning på dette problem.
I det følgende beskrives det, hvorledes en jordbørs kunne være opbygget, så den
imødekommer de ønsker, der under projektforløbet er blevet fremført.
En jordbørs skal dække hele landet eller de forskellige landsdele, og jordbørsen
skal være internetbaseret.
Jordbørsen kan både indeholde oplysninger om allerede tilgængelig jord og aktuelle
ønsker om at aftage jord, såvel som informationer om kommende behov for enten at komme
af med jord eller modtage jord.
Jordbørsen skal indeholde en række standardiserede data om jorden, således at det
bl.a. af jordbørsen fremgår, hvorvidt jorden er forurenet og med hvilke stoffer etc.
Analyseresultater og beskrivelse af prøveudtagning m.m. skal desuden fremgå af
jordbørsen, ligesom oprindelsen af jorden, mængderne den forekommer i, lokaliteten den
kan hentes fra, hvornår den er tilgængelig samt prisen, skal fremgå. Omvendt skal
aftagere af jord på samme måde beskrive de krav, de stiller til leverancer af jord.
Et mål for en jordbørs er således, at jorden er beskrevet så detaljeret, at det
umiddelbart vil kunne vurderes, om jorden kan bruges i konkrete projekter.
Et andet mål er, at oplysningerne i jordbørsen skal være pålidelige. Således må
den, der giver oplysningerne til jordbørsen være ansvarlig for, at oplysningerne er
korrekte. Der kan således tænkes en slags medlemsskab af jordbørsen, hvor man
forpligter sig til at overholde forskellige regler, for at få lov til at lægge data ind
på jordbørsen.
6.4.1.2 Ressourcer
En jordbørs kan etableres som et samarbejde mellem stat, amter og kommuner med
deltagelse af de organisationer, der repræsenterer aktører inden for jordområdet.
Amterne kunne være de praktisk ansvarlige for driften af en jordbørs, eller opgaven
kunne udbydes. Alternativt vil en jordbørs kunne drives af private interessenter på
området. Det skal dog sikres, at der bliver overensstemmelse mellem det behov der er, så
antallet af jordbørser ikke gør makedet uoverskueligt, ligesom det skal sikres, at der
overhovedet kommer en jordbørs.
Ud over selve etableringen af jordbørsen med opbygning af databasesystem m.m., vil
driften af jordbørsen kræve en vis ressource til den løbende ajourføring og
kvalitetssikring.
En velfungerende jordbørs vil imidlertid også kræve, at en stor del af den opgravede
jord kommer til at optræde i børsen. På det offentlige område kunne der indgås
aftaler om, at jordbørsen skal bruges, og det kunne ved offentlige udbud af bygge- og
anlægsprojekter være et krav, at jordbørsen skal anvendes.
6.4.1.3 Væsentlige forudsætninger
Det er en væsentlig forudsætning for, at en jordbørs vil kunne formidle
afsætningen af overskudsjord, at store projekter, herunder offentlige projekter, i alle
tilfælde anvender jordbørsen, ligesom det bør være tilfældet med offentligt ejede
selskaber, der udfører bygge- og anlægsarbejder. En jordbørs skal markedsføres bredt
over for aktørerne på området. Det kan blandt andet ske via kommunale og private
organisationer.
Kvalitetssikring af data må betragtes som en væsentlig forudsætning for, at der kan
være troværdighed til jordbørsen. Der skal derfor i den organisation, der skal varetage
driften af en jordbørs, være integreret et system, der kan sikre, at data i jordbørsen
giver et korrekt billede af jordkvalitet og forureningsgrad m.v.
Oprettelsen af en jordbørs må betragtes som et væsentligt middel til at få
genanvendt større mængder forurenet, renset og ren jord. Jordbørsen skal være
internetbaseret, og der skal være udførlige og pålidelige data om den jord, der
markedsføres via jordbørsen, ligesom der ved efterspørgsel efter jord skal gives
udførlige oplysninger om den jordkvalitet, der ønskes, herunder oplysninger om
tilladeligt forureningsniveau.
En jordbørs kunne drives af amterne, eller opgaven kunne udbydes. Da der p.t. ikke
eksisterer en privat drevet jordbørs, hvor der er fri adgang for alle aktører, er det
sandsynligt, at det offentlige må tage et initiativ til, at en eller flere jordbørser
oprettes. Af hensyn til overskueligheden og effektiviteten, skal det dog tilstræbes, at
der ikke kommer for mange børser. For at sikre, at data i jordbørsen er pålidelige, kan
der kræves et medlemsskab af børsen, hvor medlemmerne forpligter sig til at overholde
forskellige krav til de afgivne data.
Jordbørsens effekt ville forstærkes, såfremt alle offentlige projekter indberettede
til børsen, ligesom der skulle ydes en indsats for at få private bygherrer og
entreprenører til at anvende børsen.
Diskussionerne om afgifter har i arbejds- og følgegruppen særligt været centreret om
to områder: Afgift på deponering af forurenet jord samt afgift på primære råstoffer.
6.5.1.1 Aktiviteter
Anlæg til deponering af olie-, kemikalie- eller tungmetalforurenet jord er
fritaget for registrering efter affaldsafgiftsloven29.
Det betyder, at der ikke skal svares afgift af forurenet jord, der deponeres på sådanne
anlæg, forudsat at der ikke deponeres andre typer affald på anlægget. Affaldsafgiften
ved deponering af affald, der er belagt med afgift, er på kroner 375 pr. ton.
Råstofafgiften er på kroner 5 pr. kubikmeter, hvilket for jords vedkommende svarer
til omkring kroner 8 pr. ton.
Ved diskussionerne i arbejds- og følgegruppen har det været fremført, at der ville
været et økonomisk incitament for at genanvende jorden, hvis det var forbundet med
større omkostninger at deponere jord, end de driftsomkostninger der nu betales, når
jorden deponeres afgiftsfrit. Hvis der blev lagt en statsafgift på kroner 375 pr. ton på
deponering af forurenet jord, ville omkostningerne ved deponering typisk fordobles,
afhængig af, hvad de aktuelle omkostningerne ved driften af deponeringsanlægget i
øvrigt måtte være.
På den anden side er det også blevet anført, at en afgift på deponering af
forurenet jord kunne medføre, at midlerne til oprydning af forurenede lokaliteter ville
blive udhulet, og at en afgift derfor kunne medføre, at der ville blive ryddet op på
færre lokaliteter. Dette ville stik mod hensigten medføre, at der ville
blive genanvendt mindre mængder jord.
Anvendelse af forurenet, renset eller ren jord fra opgravninger i bygge- og
anlægsprojekter til andre projekter eller i det samme projekt ville spare anvendelsen af
primære råstoffer og reducere de ødelæggelser af landskabelige værdier, som
udnyttelsen af primære råstoffer er årsag til. En afgift på deponering af forurenet
jord, ville derfor have den indirekte virkning, at naturværdier ville blive beskyttet.
Der kunne alternativt lægges en højere afgift på udnyttelsen af primære råstoffer.
Det ville medføre, at der ville være et øget incitament til at udnytte de ressourcer,
der var til stede i form af forurenet, renset og ren jord. Højere afgifter på primære
råstoffer kunne eventuelt også kombineres med en afgift på deponering af forurenet
jord.
Det har været diskuteret, hvorvidt der i givet fald kun skulle lægges
deponeringsafgift på jord, som er egnet til at rense, og som kan anvendes. Det må dog
vurderes at være administrativt kompliceret i det konkrete tilfælde, at tage stilling
til, hvorvidt jorden kan renses eller kan deponeres afgiftsfrit som "uegnet til
rensning". En afgiftsmæssig skelnen mellem jord, der kan renses og ikke-renses kunne
eventuelt også føre til en vis kreativitet med hensyn til at gøre jorden uegnet for
rensning, for dermed at slippe for affaldsafgiften. Der har været mistanke om tilsvarende
kreativitet med hensyn til bortskaffelsen af farligt affald, hvor behandlingen af farligt
affald i visse tilfælde er fritaget for affaldsafgift, hvorfor det kunne være økonomisk
attraktivt at spekulere i at frembringe farligt affald.
Et mål for anvendelse af afgifter må være, at det reelt fører til genanvendelse af
større mængder forurenet, renset og ren jord. Et andet mål kan være, at der spares
primære råstoffer, og at landskabelige værdier dermed bliver skånet. Anvendelse af
afgifter på deponering må desuden ikke føre til, at der sker en øget bortskaffelse af
forurenet jord på ulovlig vis. Det kan betyde, at der skal være en skærpet overvågning
og registrering af forurenet jord.
Der rejser sig nogle spørgsmål i forbindelse med en eventuel afgift på deponering af
forurenet jord såvel som ved en forhøjelse af afgiften på råstoffer, der kan erstattes
af forurenet, renset og ren jord. Nogle af disse spørgsmål er behandlet i de følgende
afsnit.
Gradvis øgning af en eventuel afgift på deponering af
forurenet jord
På nuværende tidspunkt kan det ikke anses for realistisk, at der kan afsættes
jord, der i væsentligt omfang umiddelbart kunne erstatte primære råstoffer.
Formodentlig skyldes dette blandt andet det manglende kendskab til mulighederne for at
kunne anvende forurenet, renset og ren jord til en række formål, hvor der hidtil
hovedsageligt er blevet anvendt traditionelle råstoffer. Desuden er der ikke overblik
over tilgængelige mængder af egnet forurenet, renset eller ren jord samt kvaliteten af
jorden, ligesom der ikke er det tilstrækkelige antal karteringspladser og oplagspladser
til rådighed.
Det vil formodentlig betyde, at en umiddelbar indførelse af afgift på deponering af
forurenet jord, ikke inden for en kortere tidshorisont ville flytte større mængder fra
deponering til anvendelse. Der skal først igangsættes en del af de i det ovenstående
foreslåede aktiviteter såsom, vejledninger, informationsmateriale, jordbørs, udbygning
af karteringspladser m.m. før det kan forventes, at en deponeringsafgift vil flytte
større mængder jord hen mod rensning og genanvendelse.
En eventuel afgift på deponering af forurenet jord, kunne derfor indrettes, så den
blev gradvist øget, efterhånden som mulighederne for at anvende jorden fremfor at
deponere den, reelt eksisterede.
Udvikling af rensemetoder og eventuelt tilskud til
jordrensning
På baggrund af erfaringer med deponeringsmetoder gennem tiderne er det overvejende
sandsynligt, at det ikke er muligt at deponere affald på en måde, så miljøet på alle
måder sikres tilstrækkeligt. Det skyldes f.eks., at de indretninger på depoter, der
skulle sikre omgivelserne mod forurening, på et eller andet tidspunkt nedslides eller
beskadiges, og derefter ikke længere yder den nødvendige beskyttelse. Men det skyldes
også, at der til stadighed kommer større viden om stoffer, der er til fare for miljøet,
og at de løsninger, der bliver betragtet som tilstrækkeligt sikre i dag, måske ikke om
ti år bliver betragtet som sikre. Det er der talrige eksempler på, når man ser på
tidligere tiders bortskaffelsesløsninger, og det kan ikke forventes, at det ideelle og
fremtidssikre deponeringssystem er det, der anvendes i dag.
Mere udbredt rensning af jorden, kunne derfor være sikrere for miljøet end
anvendelsen af deponeringsløsninger. Tilbageførsel af et eventuelt afgiftsprovenu fra
deponering af forurenet jord til udvikling af rensemetoder og som tilskud til rensning af
jorden kunne være et middel til at opnå en større fremtidssikring m.h.t. disponering af
forurenet jord.
Forhøjet afgift på primære råstoffer
En generel forhøjelse af afgifterne på primære råstoffer, vil også komme til
at berøre andre anvendelser af råstofferne end til de formål, hvor der kan anvendes
forurenet, renset eller ren jord.
Det ligger uden for dette projekts rammer at vurdere, om en generel forhøjelse af
råstofafgiften ville være relevant af hensyn til bevarelsen af naturværdier. Det må
dog vurderes, at anvendelse af primære råstoffer, hvor der er alternativer i form af
overskudsjord, udgør et unødvendigt indgreb i naturværdier både, hvor råstofferne
udvindes, og hvor overskudsjorden deponeres, hvorfor der eventuelt kunne lægges en afgift
på de primære råstoffer, der i et givet projekt kan erstattes af overskudsjord.
Administrativt forekommer en generel forhøjelse af afgiften på de råstoffer, der ved
nogle anvendelser kan erstattes af overskudsjord, at være lettest at håndtere. Den vil
så i givet fald også blive opkrævet på anvendelser, der ikke kan erstattes af
overskudsjord. Såfremt afgiften kun ønskes lagt på de anvendelser, hvor der i stedet
kunne være brugt overskudsjord, vil det kræve et mere kompliceret registrerings- og
kontrolsystem for at opkræve afgiften.
Afgiftsunddragelse, spredning af forurening
Såfremt der lægges en afgift på deponering af forurenet jord, er der en risiko
for, at jorden - for at undgå at betale deponeringsafgift eller for at undgå udgifter
til rensning eller genanvendelse - i nogle tilfælde ikke vil blive klassificeret som
forurenet. Det er ikke muligt at forudse, hvor stort dette problem kan blive, men det kan
formodentlig til dels imødegås ved øget tilsyn ved gravearbejde.
Indførelsen af en deponeringsafgift vil have det formål at få genanvendt større
jordmængder. Det vil antageligt betyde, at der vil blive renset større mængder jord,
således at jorden kan overholde de kriterier, der er gældende i
genanvendelsesbekendtgørelsen30, ligesom jord,
der allerede overholder kriterierne, vil blive genanvendt.
Forurenet jord, med indhold af stoffer, der overholder kriterierne i
genanvendelsesbekendtgørelsen, må således forudses i større omfang, end det er
tilfældet i dag, at blive anvendt i en række større eller mindre bygge- og
anlægsprojekter. Det kan imidlertid også betyde, at forurenende stoffer vil blive spredt
over større arealer og på flere lokaliteter, end det sker nu.
Hvis de i genanvendelsesbekendtgørelsen fastsatte kriterier for indholdsstoffer og
anvendelser af jorden yder en tilstrækkelig beskyttelse af miljøet også på
længere sigt jvf. det ovenstående afsnit om Udvikling af rensemetoder og eventuelt
tilskud til jordrensning, er dette ikke problematisk. Hvis der imidlertid ikke er
sikkerhed for, at de fastsatte kriterier også på langt sigt vil yde en tilstrækkelig
beskyttelse af miljøet, kunne det f.eks. overvejes at fastsætte regler om, at forurenet
jord kun må anvendes i større og velafgrænsede projekter. Det ville muliggøre senere
genoprettende indgreb.
6.5.1.2 Ressourcer
Ressourcerne med hensyn til indførelse af en afgift på deponering af forurenet
jord vil være de normale, der anvendes ved ændringer af lovgivningen. Dertil kommer en
eventuel øget overvågning af flytning m.v.af forurenet jord.
6.5.1.3 Væsentlige forudsætninger
Hvis der lægges afgift på deponering af forurenet jord, må det betragtes som en
væsentlig forudsætning, at en del af de ovenfor nævnte aktiviteter om information og
vejledning, projektkatalog, jordbørs m.m. sættes i værk, så det vil være muligt på
en forholdsvis ukompliceret måde, at finde alternativer til deponering af forurenet jord.
En lovændring, der medfører, at deponeringsanlæg for forurenet jord ikke længere
kan registreringsfritages, og forurenet jord dermed ikke fritages for affaldsafgift, må
anses for at være et middel til at fremme genanvendelsen af forurenet jord.
En lovændring kunne være koordineret med en række initiativer, der gør det lettere
at genanvende forurenet jord. Disse initiativer kan være information og vejledning, en
samlende vejledning om de gældende regler, ændringer i administrationen af sager om
genanvendelse af forurenet jord, 6.2 og udbygning af antallet og kapaciteten af
karterings- og oplagspladser, 6.3.
Det vurderes, at en afgift i givet fald ikke må pålægges deponering af den
forurenede jord, med mindre der er gennemført tiltag, der understøtter genanvendelsen af
jorden, fx udarbejdelse af informationsmateriale, oprettelse jordbørs m.v. Der må
ligeledes være tilvejebragt et solidt datagrundlag med hensyn til jordmængderne før en
eventuel pålæggelse af en deponeringsafgift.
Afgift på deponering af forurenet jord kan dog have den virkning, at der bliver færre
penge til rådighed for oprydning af forurenede lokaliteter, hvorfor en afgift reelt kunne
betyde, at der reelt ikke sker en øget genanvendelse af forurenet og renset jord.
En tilbageførsel af afgiftsprovenuet til udvikling af rensemetoder og til konkrete
rensningsprojekter kunne være en mulighed, der ville fremme genanvendelsen.
En lovændring, der forhøjer afgiften på primære råstoffer, må også anses at
kunne føre til øget genanvendelse af forurenet, renset og ren jord. De samme
forudsætninger som nævnt ovenfor med hensyn til vejledning, administration m.v. vil
være gældende her. En generel afgiftsforhøjelse vil også berøre andre anvendelser af
råstoffer end de anvendelser, der kan erstattes af forurenet, renset og ren jord. En
selektiv forhøjelse af afgiften på primære råstoffer, der udelukkende anvendes til
formål, der kunne erstattes af forurenet, renset eller ren jord, forekommer at være
administrativt kompliceret.
Ved en udbredt genanvendelse af jord, som en afgift på deponering kunne medføre, må
det vurderes, at genanvendelsen så vidt muligt skal ske i afgrænsede, større projekter
af hensyn til mulighederne for senere at kunne gennemføre oprettende foranstaltninger.
26 |
Miljø- og Energiministeriet (1998): Prøvetagning og analyse af jord.
Vejledning nr. 13, 1998. |
|
27 |
Miljø- og Energiministeriet (2000): Kortlægning af forurenede arealer.
Vejledning nr. 8, 2000. |
|
28 |
Miljø- og Energiministeriet(2001): Markeringsnet og geotekstiler
egnethed til markering mellem ren og forurenet jord. Miljøprojekt nr. 584,
Miljøstyrelsen 2001. |
|
29 |
Bekendtgørelse nr. 570 af 3. august 1998 af lov om afgift af affald og
råstoffer § 11 stk 7. |
|
30 |
Bekendtgørelse nr. 655 af 27. juni 2000 om genanvendelse af restprodukter
og jord til bygge- og anlægsarbejder. |
Der er i dag store mængder forurenet, renset og ren jord, der bliver deponeret, da der
ikke umiddelbart er aftagere til den. Projektets opgave har på denne baggrund været at
undersøge, hvorfor der ikke genanvendes mere jord. Det har været intentionen at
afdække, hvilke barrierer der er for at genanvende mere jord, og hvorvidt det er muligt
at overvinde nogle af disse barrierer.
Det er alene forhindringerne for genanvendelse, og de mulige løsninger der har været
projektets fokus, mens projektet ikke har beskæftiget sig med, hvor store mængder jord
det evt. vil være muligt at øge genanvendelsen med.
En metode til at afdække barrierer er Logical Framework Approach, LFA,
-metoden, der i en tilpasset form har været brugt i dette projekt.
LFA-metodens styrke er, at den muliggør en systematisering af komplekse
problemstillinger og kan sikre, at fundamentale spørgsmål rejses.
Metoden har vist sig velegnet i dette projekt, hvor projektgruppen med et grundigt
kendskab til området, har fået identificeret en lang række barrierer for den manglende
genanvendelse.
Det har ved hjælp af metoden været muligt at målrette projektforløbet, så de
opstillede handle- og løsningsmuligheder er blevet baseret på en analyse af de
problemstillinger, der er fremkommet gennem de diskussioner, der har været med
projektgruppen.
Til gengæld sikrer metoden ikke, at genanvendelsen af forurenet, renset og ren jord i
sidste ende øges. Den giver i stedet mulighed for via de opstillede handlemuligheder at
udvælge en række fremgangsmåder til at opnå målet fremgangsmåder der skal
opfattes som inspiration til initiativer, der er mulighed for at forkaste eller arbejde
videre med.
Metoden har i projektet været anvendt til at udpege de centrale barrierer, uden at der
er blevet taget stilling til de eventuelle politiske og økonomiske barrierer, der måtte
være for at gennemføre initiativerne.
Dakofa (2001): Er jorden farlig? en guideline til vurdering af, om
metalforurenet jord og restprodukter skal klassificeres som farligt affald. Version 1,
maj 2001.
Dakofa-Konference om forurenet jord en erhvervsaffaldskilde. 21. maj
2001.
Falstrup, Gitte og Bent Thomsen (2000): Kvaliteten af analyseresultater
for PAH og kulbrinter på jordprøver. Dansk Vejtidsskrift nr. 11, 2000.
Københavns Kommune (2001): Vejledning i anmeldelse af jordflytning.
Miljø- og forsyningsforvaltningen, Miljøkontrollen, 28. marts 2001
Miljø- og Energiministeriet (1998): Oprydning på forurenede lokaliteter
- Hovedbind, Vejledning nr. 6, 1998
Miljø- og Energiministeriet (1998): Oprydning på forurenede lokaliteter
Appendikser, Vejledning nr. 7, 1998
Miljø- og Energiministeriet (1998): Prøvetagning og analyse af jord, Vejledning
nr. 13, 1998
Miljø- og Energiministeriet (1999): Barrierer for genanvendelse af
forbrændingsegnet erhvervsaffald. Miljøprojekt nr. 441, 1999
Miljø- og Energiministeriet (2000): Kortlægning af forurenede arealer, Vejledning
nr. 8, 2000
Miljø- og Energiministeriet (2001): Markeringsnet og geotekstiler- egnethed
til markering mellem ren og forurenet jord. Miljøprojekt nr. 584, Miljøstyrelsen 2001
Miljø- og Energiministeriet: Statslig udmelding til regionplanrevision 2001.
Landsplanafdelingen. http://www.mem.dk/lpa/landsplan/regionplan/udmeld2001.htm
Pagh, Peter (2000): Jordforureningsloven med kommentarer. GADJURA.
Temadag om karteringspladser. 3. april 2001 i Amternes Hus. Arrangeret af FMK,
Vestsjællands Amt og Amternes Videncenter for forurenet jord.
Told & Skat (2001): Punktafgiftvejledning, del G Miljøafgifter. Juridiske
vejledninger. http://www.erhverv.toldskat.dk/obj.asp?o_id=87106&lp=
&lvl=4&ot_id=4&i=521&to
Vejdirektoratet (2001): Vejledning i håndtering af jord i og fra offentlige
vejarealer, http://www.vejregler.dk/pls/vrdad//vr_frame.f_index.
Frederiksberg Kommune, Frederiksborg Amt, Københavns Kommune, Københavns Amt,
Roskilde Amt, Storstrøms Amt og Vestsjællands Amt (2000): Vejledning i
håndtering af forurenet jord på Sjælland, januar 2000.
Lov nr. 698 af 22. september 1998 om miljøbeskyttelse.
Lov nr. 370 af 2. juni 1999 om forurenet jord med senere ændringer.
Lov nr. 570 af 3. august 1998 om afgift af affald og råstoffer.
Lovbekendtgørelse nr. 130 af 26. februar 1999 om vandforsyning m.v.
Lovbekendtgørelse nr. 518 af 11. juni 2000 om planlægning.
Bekendtgørelse nr. 655 af 27. juni 2000 om genanvendelse af restprodukter og jord til
bygge- og anlægsarbejder.
Bekendtgørelse nr. 675 af 27. juni 2000 om anmeldelse af flytning af forurenet jord og
jord fra forureningskortlagte arealer og offentligt vejareal.
Bekendtgørelse nr. 619 af 27. juni 2000 om affald.
Bekendtgørelse nr. 428 af 2. juni 1999 om supplerende regler i medfør af lov om
planlægning.
Samlet problemtræ med prioriteringer
Se her!
Problemtræ
deltræ 0
Problemtræ
deltræ A
Se her!
Problemtræ
deltræ B
Se her!
Problemtræ
deltræ C
Se her!
Problemtræ
deltræ D
Se her!
Problemtræ
deltræ E
Se her!
Samlet problemtræ med prioriteringer
Se her!
Problemtræ
deltræ 0
Problemtræ
deltræ A
Problemtræ
deltræ B
Problemtræ
deltræ C
Problemtræ
deltræ D
Se her!
Samlet måltræ
Kasser med raster dækker forurenet, renset og ren jord
Kasser uden raster dækker forurenet og renset jord
Se her!
Måltræ
deltræ 0
Måltræ
deltræ A
Måltræ
deltræ B
Måltræ
deltræ C
Se her!
Måltræ
deltræ D
Se her!
Måltræ
deltræ E
Se her!
|